%\RequirePackage{luatex85}

\newif\ifkniha
\input generator.tex
%\knihatrue
%\knihafalse

\documentclass[a4paper]{article}
%\renewcommand\rmdefault{cmr}
%\renewcommand\sfdefault{cmss}
%\renewcommand\ttdefault{cmtt}

%\let\olduv=\uv
%\def\uv#1{\uv{#1\relax}}
\usepackage{wrapfig}
%\usepackage{soul}

%\usepackage[utf8]{luainputenc}
%\usepackage[T1]{fontenc} % T1,
%\usepackage{lmodern}

%\input glyphtounicode
%\pdfgentounicode=1
\usepackage[normalem]{ulem}
\let\st=\sout
\usepackage[czech]{babel}
\def\z{\discretionary{-}{-}{-}}
\hyphenation{Yvan}

\usepackage[prefix=tikzsym]{tikzsymbols}
\def\malsmiley{\tikzsymdLaughey}
\def\maltongey{\tikzsymdTongey}
\usepackage{xcolor}
\parindent=0pt
\usepackage{graphicx}
\graphicspath{ 
 {obr/}
 }
\fboxsep=0pt
\fboxrule=1pt

\makeatletter
\newcommand\cdotfill{\leavevmode\leaders\hb@xt@.33em{\hss.\hss}\hfill\kern\z@\,}
\makeatother
 
\ifkniha
\parskip=3.8pt %2.5pt % 2pt
\hoffset=-0.9in
\voffset=-1.1in
\textwidth=0.85\paperwidth
\advance\textwidth by -0.3in
\textheight=0.86\paperheight
\else
%\pagestyle{empty}
\hoffset=-1.28in % -1.35in
\voffset=-1.7in
\textwidth=0.93\paperwidth
\textheight=0.99\paperheight % 0.97
\fi
%\emergencystretch 3em
\usepackage{hyperref}

\def\dej=#1={\emph{%\footnotesize
 %\fontencoding{T1}\selectfont
 \{%
 %\fontencoding{IL2}\selectfont%
 #1%
 %\fontencoding{T1}\selectfont
 \}%
 %\fontencoding{IL2}\selectfont%
 }}
\def\dejodstavec=#1={\par\dej=#1=\par}
\let\olduv=\uv
\def\uv=#1={\olduv{#1}}

\newcount\toscena \toscena=0
\newcount\radku \radku=0
\def\zapis{%
	\global\advance\radku by 1 %
	\makebox[0pt][r]{\bf\ifnum\radku<10 0\fi\ifnum\radku<100 0\fi\ifnum\radku<1000 0\fi\the\radku\ }%
	}

\ifkniha
\usepackage{fancyhdr}
\renewcommand{\headrulewidth}{0pt}
\renewcommand{\footrulewidth}{1pt}
\fancyfoot[C]{}
\def\fancyformat{\normalsize\bf\thepage}
\fancyfoot[L]{\ifodd\thepage\hfill\fi\fancyformat}
%\fancyfoot[ER]{\fancyformat}
\pagestyle{fancy}
%
\def\format{\par{\bf\jmeno:} }
\def\scena{%
 \advance\toscena by 1 %
 \par\medskip\bigskip{\textbf{\the\toscena. dějství}}\par\smallskip}
\def\opona#1{}
\def\reflektor#1{}
\def\hudba#1#2{}
\def\skript#1#2{}
\def\hlas#1{}
\def\telefon{}
\def\zvuk{}
\def\ja=#1={\dejodstavec=#1=}
\def\st#1{}

\else
\def\format{\par{\color{\zvolena}\makebox[0pt][r]{\rule{20mm}{7mm}\,}}{\large\zapis}{\bf\jmeno:} }
\def\scena{%
	\advance\toscena by 1 %
	\par\medskip\bigskip{\Huge\textbf{\the\toscena. dějství}}\par\medskip}
\def\opona#1{\par\scalebox{-1}[1]{\includegraphics[width=25mm]{hokejka.jpg}}\includegraphics[width=25mm]{hokejka.jpg} #1\par}
\def\reflektor#1{\par\includegraphics[width=10mm]{reflektor.jpg} #1\par}
\def\zvuk{\includegraphics[height=15pt]{hudba.jpg} }
\def\hudba#1#2{\par\href{run:terminology -c=False -B -g=80x2+900+700 -e "mpv --no-video --volume=60 zvuky/#1"}{\zvuk#2}\par}
\def\skript#1#2{\par\href{run:terminology -c=False -B -g=80x2+900+700 -e "cd zvuky; bash #1.sh"}{\zvuk#2}\par}
%\def\hlas#1{\par\href{run:terminology -c=False -B -g=80x2+900+700 -e "cd zvuky/hlas; mpv --no-video --volume=125 #1.m4a"}{\zvuk\zvuk\zvuk}\par}
\def\hlas#1{\par\href{run:terminology -c=False -B -g=80x2+900+700 -e "cd zvuky/hlas; bash #1.sh"}{\zvuk\zvuk\zvuk}\par}
\def\telefon{\skript{telefon}{Telefon}}
\def\ja=#1={{\color{red}\bfseries\dejodstavec=#1=}}
\def\st#1{}
\fi


% \def\Viktor{\def\zvolena{green}\def\jmeno{Viktor}\format}
% \def\Hubert{\def\zvolena{red}\def\jmeno{Hubert}\format}
% \def\Dasa{\def\zvolena{blue}\def\jmeno{Dáša}\format}
% \def\Masa{\def\zvolena{orange}\def\jmeno{Máša}\format}
% \def\Hrabe{\def\zvolena{purple}\def\jmeno{Hrábě}\format}
% \def\Vodicka{\def\zvolena{cyan}\def\jmeno{Vodička}\format}
% \def\Baronka{\def\zvolena{magenta}\def\jmeno{Baronka}\format}
% \def\Filemon{\def\zvolena{brown}\def\jmeno{Filemon}\format}
% \def\Vanesa{\def\zvolena{gray}\def\jmeno{Vanesa}\format}
% \def\Helena{\def\zvolena{yellow}\def\jmeno{Helena}\format}
% \def\ViktorAHubert{\def\zvolena{green}\def\jmeno{Viktor a~Hubert}\format}
% \def\DasaAMasa{\def\zvolena{green}\def\jmeno{Dáša a~Máša}\format}
% \def\Vsichni{\def\zvolena{green}\def\jmeno{Všichni}\format}

\def\reditelka{\def\zvolena{black!60}\def\jmeno{Ředitelka}\format}
\def\terezka{\def\zvolena{red}\def\jmeno{Terezka}\format}
\def\joffrey{\def\zvolena{green}\def\jmeno{Žofrej}\format}
\def\alfred{\def\zvolena{purple}\def\jmeno{Alfréd}\format}
\def\tom{\def\zvolena{cyan}\def\jmeno{Tom}\format}
\def\tyna{\def\zvolena{magenta}\def\jmeno{Týna}\format}
\def\bouskova{\def\zvolena{orange}\def\jmeno{Boušková}\format}
\def\vokoun{\def\zvolena{brown}\def\jmeno{Vokoun}\format}
\def\vokounova{\def\zvolena{yellow}\def\jmeno{Vokounová}\format}

\newcount\todejstvi \todejstvi=0
\def\dejstvi{\advance\todejstvi by 1 %
\par\vskip8mm
\hfil
\textbf{DĚJSTVÍ {\uppercase\expandafter{\romannumeral\todejstvi}}}\par
}

\newcount\toobraz \toobraz=0
\def\obraz{\advance\toobraz by 1 %
\par\medskip\textbf{Obraz \the\toobraz}\par
}



\begin{document}
\righthyphenmin=1
\lefthyphenmin=1
\hyphenation{} %

\large
\thispagestyle{empty}

\mbox{}\vspace{4cm}\par
{\bfseries\fontsize{60}{60}\selectfont\hfil Slavíci \par\medskip \hfil z~Madridu}\par\vskip2cm
\hfil{\large Detektivní komedie}\par\medskip\bigskip
\hfil{\bf\huge Petr Tomšů}\par
\hfil{\tt petr@tomsu.cz}

\vspace{1cm}

%\hfil{Přeložil Alexander Jerie}\par\medskip

\vspace{1cm}

%\hfil Tragikomedie\par\medskip

\hfil{Obsazení 4 muži a~5 žen}\par\medskip

%{\leftskip=40mm \rightskip=40mm
%Nositele autorských práv k~dílu zastupuje od roku 2008 DILIA, divadelní a~literární agentura, Krátkého 1, Praha~9.\par}
%\medskip
\vskip 2cm

%\hfil{2016}

\hfil{Nápovědní verze z~\maldatum}
\thispagestyle{empty}


\newpage

\textbf{O HŘE}

V malém penzionu Madrid se ubytuje stárnoucí zpěvák a jako nezbytný doplněk sebou přiváží i~svou jedinou cenu -- Zlatého slavíka. O chvíli později se ve stejném penzionu ubytuje zpěvačka, konkurentka, která má Slavíky dva. Ředitelka je nadšena. Ovšem pouze do doby, než se začnou Zlatí slavíci ztrácet. Podezřelý je každý -- hosté, personál i pes Artaban. Detektivní komedie ze světa šoubyznysu a malých penziónků, u které se diváci pobaví na účet celebrit a jejich bezmezných obdivovatelů. 
\bigskip

\textbf{SCÉNICKÉ POZNÁMKY}

Scéna je rozdělena na tři části. V~přední části vlevo je RECEPCE, v~pravé BAR. Uprostřed je dozadu posunutý POKOJ, který je možné zakrývat závěsem nebo nasvícením. Pokoj představuje postupně POKOJ TOMA a~POKOJ ŘEDITELKY. Je v~něm postel a~stůl, na stole funkční lampička. Z~prostoru mezi recepcí a~pokojem vychází postavy jako z~chodby k~pokojům. Bar představuje barový pult a~dvě barové židle. Před barem je stůl a~dvě obyčejné židle. Na stole leží popelník. Na baru je malá vázička s~kytkou. Za barem je počítač – notebook. Nad recepcí je nápis PENZION MADRID. Na pultíku leží malý zvonek a~telefon. Na recepci visí historický zarámovaný dokument – Alfrédův průkaz ZTP. Pes Artaban nemusí být samozřejmě živý, stačí chlupatá koule na tyčce připomínající vodítko.



\newpage
\ifkniha
%\includegraphics[angle=90,width=\textwidth]{kompilace.jpg}
\thispagestyle{empty}
%fotky
%\includegraphics[width=0.49\textwidth]{mpv-shot0007.jpg}
%\includegraphics[width=0.49\textwidth]{mpv-shot0006.jpg}

%\includegraphics[width=0.49\textwidth]{received_244465239553685.jpeg}
%\includegraphics[trim=0 16cm 0 11cm, clip, width=0.49\textwidth]{IMG_20181007_172927.jpg}

%\includegraphics[trim=0 0cm 0 0, clip, width=0.49\textwidth]{IMG_20181007_172957.jpg}
%\includegraphics[trim=0 0cm 0 0, clip, width=0.49\textwidth]{IMG_20181007_172825.jpg}

%\includegraphics[width=0.49\textwidth]{mpv-shot0003.jpg}
%\includegraphics[width=0.49\textwidth]{mpv-shot0004.jpg}

%\includegraphics[width=0.49\textwidth]{mpv-shot0002.jpg}
%\includegraphics[width=0.49\textwidth]{mpv-shot0001.jpg}

%\enlargethispage{2\baselineskip}

%\hfil %Snímky z~francouzského záznamu z~roku 1989
\else
%\mbox{}
\fi % \ifkniha


%\newpage
%\textbf{Několik slov úvodem}\smallskip

%Někdy si člověk řekne -- jak ten čas letí -- a~v~běhu času se ta slova rozplynou jak mýdlová bublina. Jindy je vnímáme velmi intenzivně, zvlášť když je máme spojené s~nějakou situací, akcí\ldots{} Usedáte dnes -- někteří již 12. rokem -- do hlediště, abyste se nejen pobavili, odreagovali od všedních starostí, ale také s~trochou zvědavosti, co si pro nás zase ti Výtečníci připravili\ldots{} 
%\smallskip

%Letos jsme si pro Vás připravili komedii francouzského autora Erica Assouse Švagřičky. Je to -- jak jste již u~nás zvyklí -- komedie s~překvapivými zvraty odehrávající se během jediného večera. Na večeři pořádané jako oslavu otevření nové vily se sejdou tři bratři i~se svými manželkami, které však k~sobě příliš velkou lásku nechovají. Příchod vyzývavé sekretářky přinese do příbuzenských vztahů překvapivá odhalení...
%\smallskip
%\medskip

%Za Vaši přízeň děkují Bučovičtí Výtečníci! %:-)
%\tikzsymCooley[1.2][yellow]

%\vspace{1cm}

%\includegraphics[trim=45mm 85mm 0 0, clip, width=\textwidth]{mpv-shot0005.jpg}
%\vfill

%\includegraphics[width=\textwidth]{plakat.pdf}



%\newpage
%\textbf{O~hře}
%\bigskip

%\textbf{O~autorovi}\smallskip

%\fboxsep=0pt
%\fboxrule=1pt

%\begin{wrapfigure}[9]{r}[15pt]{37mm}
%\raisebox{-7.5\baselineskip}[0pt][0pt]{%
%\fbox{\includegraphics[width=3cm]{marc.jpeg}}%
%}%
%\end{wrapfigure}%



\newpage
%\thispagestyle{empty}
 
\textbf{Obsazení~-- charakteristika postav}
\medskip

%\Yvan advokát\cdotfill Ondřej Cabala\par
%Pacient Ladislav Kouba
%\Kouba Inventář, věčný pacient, humorný, nepřipouští si nemoci\cdotfill Jiří Pytela\par
%Pacient Honzík
%\Honzik Debil\cdotfill Radek Sehnalík\par
%Pacient doc. Ing. Šeba
%\Seba Stařík nad hrobem, stěžuje si, otravný, nudný\cdotfill Miroslav Cabala\par
%Pacient Ing. Jiří Freml
%\Freml Sporťák s~mladou partnerkou\cdotfill Ondra Cabala\par
%Pacientka Macháčková
%\Machackova Bláznivá baba z~ženského oddělení\cdotfill Gabriela Sehnalíková\par
%Sestra Petra
%\Petra Vedoucí sesterny, příjemná i~přísná\cdotfill Marcela Plšková\par
%Sestra Pavla
%\Pavla Příjemná sestřička, práce jí jde od ruky\cdotfill Míša Sehnalíková\par
%Sestra Hana
%\Hana Příjemná sestřička, bývalá přítelkyně Fremla\cdotfill Pavla Sehnalíková\par
%Ošetřovatel Vojta
%\Viktorie Rázná ošetřovatelka\cdotfill Lucie Sedláčková\par
%Dokto Skála
%\Skalova Všudypřítomná doktorka, vždy nad věcí\cdotfill Klára Nováková\par
%Honzíkova matka
%\Matka Starostlivá máma\cdotfill Lucie Sedláčková\par
%Přítelkyně Katka
%\Katka Náruživka, mladice\cdotfill Katka Hyclová\par
%Dcera Jana
%\Jana Jakože starostlivá dcera\cdotfill Gabriela Sehnalíková\par
%Zeť Pepa
%\Pepa Ajťák, nevnímá okolí\cdotfill Pavel Stříž\par
%Uklízečka
%\Uklizecka Arabka či Afgánistánka\cdotfill Pavla Sehnalíková\par
%Šaman
%\Saman Lékař odjinud, z~jiného světa\cdotfill Radek Sehnalík\par

\reditelka Vystrašená ředitelka penzionu\cdotfill Lucie Sedláčková\par
\terezka Milá holka pro všechno\cdotfill Klára Nováková\par
\joffrey Agent proti své vůli\cdotfill Jiří Pytela\par
\alfred Starý recepční s~pochybnou minulostí\cdotfill Miroslav Cabala\par
\tom Zpěvák – bývalá hvězda\cdotfill Ondra Cabala\par
\tyna Zpěvačka – současná hvězda\cdotfill Míša Sehnalíková\par
\bouskova Pojišťovačka na penzi\cdotfill Marcela Plšková\par
\vokoun Opilec\cdotfill Radek Sehnalík\par
\vokounova Jeho žena\cdotfill Pavla Vančuříková\par


\bigskip\medskip

%\textbf{Technické zázemí}\cdotfill Marcela Plšková, Pavel Stříž, Vojtíšek Sedláček\par
%\textbf{Fotografie}\cdotfill Vojtíšek Sedláček, Miroslav Cabala, Martin Fučík, Pavel Stříž\par
%\textbf{Pozvánka, typografie a~tisk}\cdotfill Pavel a~Martin Střížovi\par
\textbf{Režie:} %\cdotfill 
%Gabriela Sehnalíková
Marcela Plšková%

\textbf{Nápovědka:} Gabriela Sehnalíková
%\textbf{Video v~pozadí,} Martin Fučík

\textbf{Technický koutek:} víly, šotci, Káťa Hyclová a~jiní skřítci
\par\bigskip\medskip


\vskip2cm
\global\radku=0

\textbf{Velikost role dle počtu studovaných znaků}\par
\input znaku.tex


\ifkniha
\def\format{\par{\footnotesize\zapis}{\bf\jmeno:} }
\fi


\global\radku=0

%\def\bbj{\def\zvolena{gray}\def\jmeno{Všichni tři}\format}
%\def\bbjs{\def\zvolena{gray}\def\jmeno{Všichni muži}\format}

\newpage
\ifkniha
\large
\else
\fontsize{24.88}{28}\selectfont
\tolerance 9999 
\hbadness = 1331
\emergencystretch 10em\relax
\overfullrule=10mm
\fi


%https://forum.xpdfreader.com/viewtopic.php?f=1&t=27
\skript{prichod-divaku}{Písničky na příchod diváků}
%\hlas{fotky}
\medskip

%\scena
%\skript{voda-pucek}{Série voda+pucek}
%Hudba začátek www.youtube.com/watch?v=e3rJomMeniA
%\dejodstavec#1{Pootevření opony. Kancelář.}
%\Viktor \dej=Listuje v~papírech.= Tak zase pondělí, dneska jedno odpolední představení, to je vyprodáno, večerní je taky v~pořádku, jen ta středa se mi zdá slabší. 


%%% START
\dejstvi
\obraz
\dejodstavec=Recepce. Zvenku přichází k~recepci Boušková. Cinká na zvonek a~přivolá tak do recepce recepčního Alfréda.=
\alfred Á, paní Boušková. Dobrý večer. Už jste zpátky ze své večerní pochůzky?
\bouskova \dej=rozmrzele= Ale jo.
\alfred Copak, copak. Dneska zase nebrali?
\bouskova Ani ťuk.
\alfred Jakou máte návnadu?
\bouskova Máme unikátní pojištění, které nemá nikdo na trhu. Pojištění proti úrazu bleskem. Řeknete si, že jenom hlupák by se proti takovému jasnému nebezpečí nepojistil. A~vidíte – dnes nikdo.
\alfred Lidi jsou nepoučitelní.
\bouskova Tak mě napadá, vy už jste pojištěný proti úrazu bleskem?
\alfred \dej=překvapeně= Ještě ne!
\bouskova A~přitom máte nejvyšší čas! Blesky nám tady v~kraji řádí jako černý mor. Minulý měsíc zabil blesk v~Pardubickém kraji jednoho úředníka z~finanční správy.
\alfred Tak to snad není taková škoda.
\bouskova A~minulý týden ve Zlínském kraji blesk jen těsně minul jednoho důchodce v~parku. Schválně, kolikrát za život vám blesk způsobil nějaký úraz?
\alfred \dej=přemýšlí= Loni jsem na střeše zakopl o~hromosvod, jestli se to počítá.
\bouskova Tak vidíte, je to jen otázka času. Pravděpodobnost, že do vás uhodí blesk je jedna ku šesti. Jako když při Člověče, nezlob se hodíte šestku.
\alfred Nebo když prohrajete při ruské ruletě.
\bouskova Přesně. Správně bych se k~vám ani neměla přibližovat.
\dejodstavec=Alfréd ustaraně pohlédne nad sebe.=
\alfred Ano, jste velice laskavá. Ale poslouchejte, až mě ten blesk zabije, komu připadnou peníze z~mé pojistky?
\bouskova Vaší manželce, pochopitelně.
\alfred Nejsem ženat.
\bouskova Tak vašim dětem.
\alfred Nemám děti.
\bouskova V~tom případě se o~dědictví včetně pojistky podělí vaši příbuzní.
\alfred Nemám žádné příbuzné.
\bouskova \dej=se smíchem= Nemáte příbuzné? Počkejte, až zemřete. U~notáře jich bude plná čekárna.
\alfred A~když ne?
\bouskova Můžete pojistku napsat na kohokoliv. Třeba na vaší, é\ldots{}, přítelkyni v~domácnosti. Máte někoho takového ne?
\alfred \dej=přemýšlí= Přítelkyni v~domácnosti – to myslíte asi mou rychlovarnou konvici. Nemyslím si, že bych chtěl na stáří zabezpečit svůj domácí spotřebič.
\bouskova No, tak upřímně, jenom mezi námi, žádné peníze byste nejspíš stejně nedostal. Takže s~tím bych si hlavu nelámala. Tak co plácneme si?
\alfred \dej=váhavě= No, když je to takhle, tak to bych v~tom případě mohl, eventuelně snad\ldots{}
\dejodstavec=Boušková se už raduje a~strká Alfrédovi propisku k~podepsání smlouvy, kterou vytahuje z~kapsy. Celý plán ale v~okamžiku zhatí ředitelka penzionu, která jako velká voda přibíhá prostřední chodbou a~v~ruce svírá starou vinylovou desku.=
\reditelka No co to je, Alfréde, takhle zdržovat hosta. Rychle jí vydej klíče, ať si na nás nestěžuje, že ji zdržujeme od práce, šup, šup!
\bouskova Ale naopak, mě nikdo nezdržuje, já bych naopak uvítala, kdyby\ldots{}
\dejodstavec=Její pokusy o~podepsání smlouvy končí Alfrédovým odměřeným podáním klíče od jejího pokoje a~jasným pokynutím směrem do penzionu. Smlouva zůstává ležet na pultě. Boušková rezignovaně odchází chodbou, kterou přišla ředitelka.=
\reditelka Tak to bychom měli. Kde je Tereza?
\alfred V~kuchyni.
\reditelka Jdu pro ni. Počkejte tady!
\dejodstavec=Odbíhá středovou chodbou. Těch několik málo vteřin klidu Alfréd využívá k~tomu, že si prohlédne nabízenou smlouvu a~s~úsměvem ji roztrhá.=
\alfred Amatérka.
\dejodstavec=Do recepce přichází Terezka následovaná ředitelkou. Postaví se k~Alfrédovi a~ředitelka jim začne mávat před očima onou starou deskou.=
\reditelka Tak jestlipak víte, co je tohle?
\dejodstavec=Přitom vyjme z~obalu desku samotnou a~jako černý drahokam ji všem ukáže. Alfréd si ji značně přezíravě a~s~despektem prohlédne.=
\alfred Domnívám-li se správně, jde o~vynález vinylové desky. Velmi populární mezi dnešní mládeží. Ovšem, dle mého, poctivý váleček se včelím voskem může tato chemie těžko kdy nahradit.
\reditelka Ano, je to starý, dobrý, zdravý vinyl. Ale není ani tak důležité, z~čeho je tato deska vyrobená, jako to, co na ní je. Říká vám něco jméno Tom?
\alfred V~zákopech jsme měli jednoho Toma. Byl to Němec a~jmenoval se Tom Hanks.
\reditelka \dej=zpomaluje= Nee. Je to Čech a~je to zpěvák. Nic vám to neříká?
\terezka Tak toho znám. Mamka ho zamlada poslouchala. Nevyhrál dokonce nějakého Slavíka?
\dejodstavec=Konečně se ředitelka rozzáří a~málem Terezku obejme.=
\reditelka Ano, vyhrál! Je to slavná osobnost. Ce-le-bri-ta! A~tato hvězda stráví víkend v~našem penzionu. A~taky mi podepíše tuto desku. Není to úžasné?
\dejodstavec=Terezka se na sebe s~Alfrédem dost otráveně podívají a~pokrčí rameny.=
\terezka Kam ho šoupnem? Na trojku?
\reditelka Jaképak šoupnem? Šoupat můžete skříň z~rohu do rohu. Ne umělce. Nic lepšího nemáme?
\terezka Nemáme.
\reditelka No tak ho tam strčte.
\terezka Já jdu připravit pokoj.
\dejodstavec=Terezka odchází do chodby. Ředitelka zůstává a~prohlíží si vstup do penzionu.=
\reditelka Moc vábně to tu teda nevypadá. Chtělo by to nějak nazdobit. První dojem je vždycky nejdůležitější. Trošku to vylepšíme.
\dejodstavec=Ředitelka spěchá do chodby. Do penzionu přichází zvenku Žofrej.=
\joffrey Dobrý večer, Alfréde.
\alfred Dobrý večer, pane. Vy jste šestka, že?
\joffrey Ano. \dej=Alfréd mu podává klíč od pokoje a~přitom ho varuje.=
\alfred V~tom případě bych si dal pozor na blesky.
\joffrey \dej=zmateně= Ano, děkuji.
\alfred Budete si ještě něco přát?
\joffrey Asi ne. Osprchnu se a~dám si pivo na baru. Zatím nashle.
\dejodstavec=Žofrej odchází, Alfréd zůstává sám. Za chvíli uslyší podivné zvuky stěhování. Udiven se rozhlíží. Z~chodby vychází ředitelka a~táhne sebou štafle. Sama je ověněna zlatými a~stříbrnými řetězy, které se motají na vánoční stromek. Zastaví se před recepcí a~oddechuje.=
\reditelka Nemůžete mi pomoct, Alfréde?
\dejodstavec=Alfréd se místo odpovědi ukáže na zarámovanou listinu na zdi recepce, která už z~dálky působí historickým dojmem. Ředitelka mávne rezignovaně rukou.=
A~já vím. Váš průkaz ZTP.
\alfred Podepsaný císařem Františkem Josefem I.!
\reditelka Já si jednou najdu čas, půjčím si učebnici dějepisu a~spočítám si všechny ty vaše datumy. Nějak mi to nevychází.
\dejodstavec=Alfréd krčí rameny. Mezitím se ředitelce v~recepci podařilo postavit štafle před hlavní dveře a~začíná po nich šplhat.=
Teď na to ale nemám čas. Volal mi mistr Tom, že je kousek odtud a~objednal si k~večeři nudle s~kaviárem.
\alfred Kvůli tomu se přece nemusíte věšet.
\reditelka Nikdo se nevěší, večeři jsem mu objednala a~teď tady chystám výzdobu. Mistr projde do našeho penziónu slavobránou a~řekne si – hergot fagot, to je ale slušný podnik! Ten doporučím svým kamarádům.
\alfred Ano, to je pravděpodobné. Nebo se zeptá, proč jsme ještě nesundali vánoční výzdobu.
\reditelka \dej=zaraženě= A~sakra. Já zapomněla na hvězdu. Slavobrána bez hvězdy, kdo to kdy viděl.
\dejodstavec=Slézá dolů a~odbíhá pro zapomenutou hvězdu.=

\obraz
\dejodstavec=Recepce. Jen co ředitelka zmizí, přichází zvenku do recepce Tom v~kožených kalhotách a~v~dlouhém koženém kabátě. Na hlavě má kožený westernový klobouk. Hned u~vchodu naráží do štaflí, se kterými chvíli bojuje, než se mu je podaří obejít.=
\tom Co to má znamenat?
\alfred Dobrý večer.
\tom No nazdar. Vy máte zavřeno? Nebo malujete?
\alfred To je slavobrána.
\tom Slavobrána? To je spíš skandál. Co na to mám říct?
\alfred Hergot fagot, to je ale dobrý podnik, ten doporučím svým kamarádům.
\tom No to je drzost, na takové chování já nejsem zvyklý. Já můžu zase klidně odjet! Víte, kdo já jsem?
\alfred Vy budete asi ten idol dnešní mládeže.
\dejodstavec=Tom se zarazí, tenhle nechtěný kompliment nečekal.=
\tom Tak vidíte, aspoň jste mě poznal. Je vidět, že se vyznáte. Je tady ředitel?
\dejodstavec=Alfréd naznačí rukou směr k~chodbě, odkud právě přichází ředitelka s~obrovskou vánoční hvězdou v~náručí. A~už ode dveří začíná s~chvalozpěvy.=
\reditelka Vítejte, mistře! Konečně jsme se dočkali. Je to pro nás velká čest. Jakou jste měl cestu?
\tom \dej=povýšeně= Vy jste tady ředitel-ka?
\reditelka K~vašim službám, mistře.
\tom Musím si postěžovat. Jsem velice nemile překvapen úrovní vašich služeb. Myslel jsem, že jsem si objednal špičkový hotel na víkend a~tady se zatím snad maluje, nebo co. A~vánoční ozdoby jste taky ještě nesundali.
\reditelka Jde patrně o~omyl, mistře, chystali jsme pro vás slavnostní uvítání. Tady.
\dejodstavec=Ředitelka ukazuje Tomovi obrovskou hvězdu, kterou chtěla pověsit nad vchod. Zpěvák si ji otráveně prohlíží a~pak ji k~překvapení všech bere ředitelce z~rukou, jako by šlo o~vzácný dar.=
\tom No tak díky, to nemuselo být. Večeře je připravená?
\reditelka Samozřejmě, můžeme ji ihned podávat.
\tom Výborně. Jsem strašně unavený. Půjdu si na chvíli lehnout. Na večeři mě nebuďte. Zavazadla mám ve voze, odneste mi je na pokoj.
\reditelka Jistě, hned někoho seženu.
\dejodstavec=Ředitelka odbíhá. Tom si mezitím podezřele měří Alfréda.=
\tom Klíče od pokoje.
\alfred Nejprve vás musím zapsat do knihy hostů. Váš občanský průkaz, prosím.
\tom Občanský co?
\alfred Průkaz.
\dejodstavec=Do recepce se vrací ředitelka. Zjišťuje, o~co se jedná.=
\reditelka Alfréde, co se zase děje?
\tom Občanský průkaz jsem naposledy musel někde ukazovat, když mi bylo patnáct. Chtěl jsem do kina na nepřístupný film. Občanku jsem sebral fotrovi a~stejně mi to bylo prd platný. Ale od první Bratislavské lyry po mně nikdo nic takového nechtěl!
\reditelka Omluvte, prosím, našeho recepčního. Je ze staré školy. Ještě neví, co jsou to celebrity. Já samozřejmě všechny potřebné údaje vyplním za vás.
\tom Tak to ne. Za mě nikdo nic vyplňovat nebude. Já vám ten průkaz najdu.
\dejodstavec=Začne si prohledávat všechny kapsy svého koženého kabátu. Přitom si polohlasem stěžuje.=
To jsem teda ještě nezažil. Občanský průkaz. To až budu vykládat Goťákovi!
\dejodstavec=Jakmile ředitelka slyší jméno Gott, rychle se pokřižuje a~vztekle hází očima po Alfrédovi. Tom v~hloubi kabátu na něco narazí a~položí to na stůl. Je to Zlatý slavík. Ředitelka má co dělat, aby neomdlela. Dramaticky se chytá stolu.=
\reditelka Je to to, co si myslím?
\dejodstavec=Alfréd si bere od Toma občanku.=
\alfred Ježek v~kleci? Slyšel jsem, že jde o~velmi povedenou hru pro bystré kluky.
\tom Ano, tohle je Zlatý slavík. Nejprestižnější cena pro špičkové umělce.
\dejodstavec=Z chodby vychází Vokoun, na vodítku má psa Artabana, který ho neomylně táhne k~venkovním dveřím. Opilý Vokoun se potácí za psem a~nadává mu.=
\vokoun Kdybych já šel pokaždý, když se mně chce, tak bych se ani nevracel. Taky nemůžeš chvilku vydržet.
\dejodstavec=Potom si všimne společnosti, která se sešla u~recepce a~hlasitě ji pozdraví.=
Brej večír.
\dejodstavec=U štaflí taky chvíli bojuje, ale nakonec i~s~Artabanem opouští penzion. Štafle zboří a bere sebou. Tom se za ním udiveně dívá a~ředitelka se snaží malou lží zachránit situaci.=
\reditelka To je taky umělec. Národní. Hraje v~Národním.
\tom No to je úroveň. V~dnešní době televizních rychlokvašek už člověk nemůže věřit nikomu. Proto taky raději všude vozím svůj poklad sebou.
\dejodstavec=Slavnostně zvedá zlatého Slavíka vysoko nad hlavu, aby ho všichni viděli.=
Je za ním obrovská spousta dřiny, potu a~odříkání mého manažera. Jde o~nejcennější věc, kterou mám!
\reditelka O~tom nepochybuji. Je to obrovská vzácnost!
\dejodstavec=Tom pokládá Slavíka na pult. Ředitelka si chce šáhnout, ale je Tomem odstrčena.=
\tom Prosím nešahat, co kdyby upadl?
\alfred Jedna paní nám tu chodí uklízet.
\reditelka A~mistře, mohu se zeptat, jakou cenu asi tato cena má?
\tom Říká vám něco Věstonická Venuše?
\alfred Myslíte tu pravěkou sošku nevyčíslitelné hodnoty?
\tom Jo, přesně tu. Tak za tohohle slavíka mi jeden sběratel nabízel ty Venuše tři!
\reditelka \dej=ohromeně= To je neuvěřitelné!
\alfred Taky bych řekl.
\dejodstavec=Vrátí zpěvákovi občanský průkaz.=
\tom No jestli po mně už nechcete žádné průkazy, rád bych si odešel na pokoj odpočinout. Mám, doufám, ten nejlepší pokoj?
\reditelka Pochopitelně, ten nejlepší. Viď, Alfréde?
\alfred Ano. Lepší nemáme.
\dejodstavec=Podává Tomovi klíče.=
První patro, pokoj číslo tři na konci chodby.
\tom Uvidíme. A~nezapomeňte na ta zavazadla.
\dejodstavec=Tom si vezme klíče od Alfréda a~odchází do chodby. Ředitelka se obrátí s~prosbou na Alfréda.=
\reditelka Pomohl byste nám s~Terezkou ty kufry\ldots{}
\dejodstavec=Ředitelka ani nedomluví a~Alfréd jen mlčky ukáže na zarámovaný průkaz ZTP. Ředitelka naštvaně mávne rukou a~odchází ven k~autu pro zavazadla.=

\obraz
\dejodstavec=Pokoj Toma. Tom vchází do svého pokoje. I~v~botách si lehá na postel a~prohlíží si svého Slavíka. Mazlí se s~ním a~leští ho hadříkem. Ozve se nesmělé zaklepání.=
\tom No co je?
\dejodstavec=Do pokoje vchází ředitelka s~Terezkou. Ředitelka vleče dva kufry a~Terezka jakousi dřevenou desku a~k~ní čtyři nohy.=
\reditelka Omlouvám se, mistře, že rušíme, ale donesli jsme vám zavazadla.
\tom Vy se naotravujete, dejte je sem.
\dejodstavec=Ředitelka položí kufry k~posteli.=
\reditelka Jak se vám líbí pokoj?
\tom No už jsem měl lepší.
\dejodstavec=Terezka si prohlédne jeho boty v~peřinách.=
\terezka To jde vidět.
\tom A~kde je krb?
\reditelka Krb?
\tom No krb. Hořící díra ve zdi.
\reditelka Jo krb!
\dejodstavec=Ředitelka si prohlíží zdi pokoje, hledá krb.=
Vypadá to, že v~tomto pokoji není krb nainstalován. Vy jste chtěl pokoj s~krbem? V~požadavcích jsem to asi musela přehlédnout.
\tom Vždycky chci pokoj s~krbem.
\reditelka Samozřejmě! Terezko, na kterých pokojích máme krb?
\dejodstavec=Ředitelka divoce gestikuluje na Terezku, aby ji v~tom nenechala. Terezka vypočítává.=
\terezka Krby máme na dvojce, na šestce, na sedmičce ne, tam máme pec. Na osmičce nic, tam je mořské akvárium, ale na dvanáctce je taky krb. Dokonce s~výhledem na moře.
\tom Na moře?
\terezka Když je dobré počasí a~dohlednost je tak tisíc kilometrů.
\reditelka Ale mistře, bude brzy noc. Hosté se nám ukládají ke spánku. Jestli chcete krb, můžu vám zatím provizorně zapojit přímotop.
\tom No tak dobrá, nechte to tak. Já už jsem taky unavený.
\dejodstavec=Terezka předá ředitelce svůj náklad – desku a~nohy.=
\reditelka A~co tady s~tou deskou?
\tom S~jakou deskou? To je krbová římsa. Na co myslíte, že jsem potřeboval ten krb?
\reditelka \dej=zmateně= Aha, ano, to je logické.
\tom Poskládejte ji támhle u~zdi.
\dejodstavec=Ředitelka se snaží poskládat římsu dohromady tak, aby stála, ale než se ji to povede, několikrát ji spadne. Nakonec se ji to podaří, ale výsledek nevypadá zrovna pěkně.=
\terezka Mám nepříjemný pocit, že vím, na co to je.
\dejodstavec=Tom vstává z~postele a~na provizorní krbovou římsu slavnostně pokládá svého slavíka.=
\tom Všechny významné ceny se musí skladovat výhradně na krbových římsách.
\dejodstavec=Ředitelka chce dojem vylepšit ještě narovnáním římsy, ale naopak způsobí téměř pád zlaté sošky. Před pádem ji zachrání Tom, který ji v~poslední chvíli akčním skokem a~s~výkřikem chytne. Pohledem sjede vylekanou ředitelku.=
Co tomu říkáte?
\reditelka \dej=vylekaně= Nemám slov.
\tom Hrál jsem v~několika bojových muzikálech. To se nezapomíná.
\reditelka Je to nádhera, ale teď, jestli dovolíte, si půjdu píchnout adrenalin do srdce.
\dejodstavec=Odpotácí se z~pokoje. Terezka chce jít také.=
\terezka Ještě vám přinesu čisté ručníky.
\dejodstavec=Tom to nevydrží a~začne Terezce dělat návrhy.=
\tom V~pořádku, mám rád čisté ručníky. A~kdybyste se chtěla náhodou zdržet déle, nebudu proti. Potřeboval bych přeleštit jednoho ptáčka.
\dejodstavec=Přitom se k~Terezce pomalu blíží a~snaží se ji pohladit.=
\terezka Tak podívejte se, pane, jestli chcete mít vašeho nerozlučného přítele čistého, musíte si ho vyleštit sám. Já nejsem restaurátorka.
\dejodstavec=Tom kupodivu jenom pokrčí rameny.=
\tom Nevadí, stejně už dneska jednu dámskou návštěvu čekám. Ale kdybyste si to do zítřka rozmyslela, zavolejte mému manažerovi.
\terezka Je to nutné?
\tom Jistě. Dělá si evidenci pro mé chystané paměti. Bude se to jmenovat Můj život je veřejný dům.
\dejodstavec=Terezka projede jeho pokoj pohledem.=
\terezka No tak bordel tu teda máte. Co bude s~tou večeří?
\tom Jsem značně unaven, jíst už nebudu.
\terezka Objednal jste si nudle s~kaviárem. Co s~tím teď máme dělat?
\tom To snad není můj problém. Hoďte je třeba psům.
\terezka Nudle s~kaviárem?
\tom Tak je nabídněte praseti.
\terezka Už jsem se vás ptala. Neměl jste zájem.
\tom Tak si je strčte \dej=zarazí se po přísném pohledu Terezky= do trouby.
\terezka Máte štěstí. Dobrou noc.
\dejodstavec=Terezka odchází a~Tom si opět lehá na postel. Pokoj ztemní.=

\obraz
\dejodstavec=Bar. Terezka přichází do baru za pult. Přichází i~paní Vokounová.=
\vokounova Nevíte, jestli se už vrátil můj manžel?
\terezka Myslím, že ještě ne.
\vokounova Už je tam s~Artabanem moc dlouho.
\terezka Někdy to trvá i~psům.
\vokounova Spíš šel na pivo.
\terezka Artaban?
\vokounova Manžel. Chuděrka malá. Jenom si cvrnkne a~pak se hodinu třepe před hospodou.
\terezka Manžel?
\vokounova Artaban. Počkám tu na něho. Alkohol je metla lidstva!
\terezka Dáte si něco?
\vokounova Kafe s~rumem.
\dejodstavec=Vokounová si odchází sednout ke stolu. Terezka připravuje kafe, do baru přichází Žofrej. Sedá si k~baru.=
\terezka Co to bude?
\joffrey Dneska nejsem ve službě, dám si pivo.
\terezka Ale pracovně tady jste, ne?
\joffrey Proč myslíte?
\terezka No ten festival zítra. Vsadím se, že děláte bodyguarda nějaké celebritě.
\dejodstavec=Žofrej se zamyšleně prohlédne.=
\joffrey Vypadám na to?
\terezka To ani ne. Ale všimla jsem si vašeho zaměstnavatele na faktuře – Bezpečnostní agentura O.G.B. A~že jste se objevil v~našem městečku zrovna teď, když tu máme skoro všechny známé zpěváky a~kapely. To je náhoda.
\joffrey Víte, abych pravdu řekl, nejsem\ldots{}
\terezka Je to tajné, že? Nemůžete mi to říct.
\dejodstavec=Terezka mu podává pivo a~přitom se k~Žofrejovi důvěrně nakloní.=
Já tajemství miluju.
\dejodstavec=Polichocený Žofrej naprázdno polkne. Terezka odnáší Vokounové tácek, na kterém je kafe a~panák rumu.=
\dej=na Vokounovou= Vaše kafíčko, prosím.
\dejodstavec=Vokounová kývne a~vypije rum zvlášť.=
Ještě jedno kafe?
\vokounova Možná později.
\dejodstavec=Terezka se vrací za bar. Žofrej mezitím změnil taktiku a~začíná si vymýšlet.=
\joffrey Teda, musím uznat, vám nic neunikne. Máte skoro pravdu. Akorát toho bodyguarda už nedělám. Ale dělával jsem. Dlouho. Gott, Bílá, Janáček.
\terezka Myslíte Janeček.
\joffrey Ano, toho jsem taky hlídal. Na koho si vzpomenete.
\dejodstavec=Terezka vzpomíná.=
\terezka Co třeba Marka Ebena? Toho mám strašně ráda.
\joffrey Jasně, ten byl úplně nejhorší. Pořád nás mlátil kytarou. A~v~každé hospodě tančil na stole. Prej stardance!
\terezka A~Karla Zicha taky znáte? Toho milují rodiče.
\joffrey Jo, zrovna před týdnem mi volal. Vzpomínali jsme na staré časy.
\terezka Já myslela, že už je mrtvý.
\joffrey Opravdu? Tak to vidíte. Chvilku nejsem ve službě!
\terezka A~koho hlídáte tady?
\joffrey \dej=tajemně= Jak jsem říkal, s~hlídáním už končím. Já jsem tady kvůli něčemu závažnějšímu.
\dejodstavec=Přitom spiklenecky ukáže palcem někam nad sebe. I~Terezka zvážní.=
\terezka Kvůli Bohu?
\joffrey Kvůli snajprům. Dostali jsme echo z~Interpolu, že se něco chystá.
\terezka Z~Interpolu? To bude asi vážné.
\joffrey No, je to trochu neurčité, spíše náznaky. Navíc je to anglicky, ale naše vyšetřovací týmy už na tom pracují. Mě, jako hlavního detektiva, poslali přímo do terénu.
\terezka Máte povolení zabíjet?
\joffrey Řekněme, že moje povolení nezahrnuje jenom pouta a~pytel přes hlavu.
\dejodstavec=V tom do baru přichází jako velká voda pan Vokoun. Pes ho táhne na vodítku přímo k~Vokounové. Opilý Vokoun vlaje nedobrovolně za ním.=
\vokoun Dobrej večír vespolek!
\terezka Dobrý večer.
\dejodstavec=Pes i~Vokoun dorazí ke stolu Vokounové, které je celá situace velice trapná. Na manžela je maximálně naštvaná.=
\vokounova Kdes byl tak dlouho?
\vokoun \dej=na psa= Jedeš, ty potvoro. \dej=na manželku= To bylo na psa.
\vokounova Kdes byl tak dlouho, se ptám.
\vokoun Psovi se nechtělo.
\vokounova Dýchni na mě!
\dejodstavec=Vokoun na ni dýchá. Vokounová se zaškaredí, jak z~něho táhne.=
Rum, kontušovka, čert. Pivo, víno a~tabletka tiktaku. Jako prase! Okamžitě na pokoj!
\vokoun Ale já bych si ještě jeden kousek dal.
\vokounova Opovaž se!
\dejodstavec=Oba i~se psem odcházejí na pokoj. Po cestě se Vokounovi podaří sebrat z~baru láhev, ale manželka mu ji pohotově vytrhne a~vrátí zpět.=
\vokoun Dobrou noc vespolek!
\vokounova Počkej, jakou já ti udělám dobrou noc!
\dejodstavec=Oba mizí na chodbě. Žofrej s~Terezkou se za nimi dívají.=
\terezka Já vám závidím. Chytáte zločince, běháte po střechách, potkáváte známé lidi – a~já tady jen tvrdnu za barem nebo převlíkám postele blbým lufťákům. Nebojte, vás nemyslím. Myslím třeba ty dva. Co přišli, furt se hádají. Předpokládám, že si vyjeli na kulturní zážitek roku. Zavzpomínat na staré časy, kdy se ještě měli rádi. A~zatím tu jen její starý pije a~ta jeho ho nenechá ani chvilku na pokoji.
\joffrey Smutný případ. Nechtěl bych tak dopadnout.
\terezka Já jsem tak málem dopadla.
\joffrey Fakt?
\terezka Ale už je to dávno.
\joffrey A~jak to dopadlo. Dobře?
\terezka Dobře. Opustila jsem ho mezi sedmým a~osmým pivem. \dej=zamyslí se= Akorát nevím, jestli si toho všimnul.
\dejodstavec=Žofrej dopije pivo.=
\joffrey Hlavně, že to dobře dopadlo. Nebo ne?
\terezka Já myslím, že jo.
\joffrey Tak zítra můžeme zase poklábosit. Dneska už musím.
\terezka Ale zítra máte tu akci s~tím snajprem.
\joffrey Aha, já zapomněl. Tak až ho vyřídíme. Dobrou noc.
\terezka Dobrou.
\dejodstavec=Žofrej odchází. Terezka zůstává sama. Uklízí bar a~stůl po Vokounové.=

\obraz
\dejodstavec=Recepce. Ředitelka s~Alfrédem přicházejí do recepce. Prohlíží si zarámovaný průkaz ZTP z~doby Františka Josefa I. Ředitelka má sebou učebnici dějepisu.=
\reditelka Alfréde, nemůžu si pomoct, ale kdyby vám tento glejt o~zdravotní způsobilosti vydal císař František Josef, muselo by vám být nejméně 110 let. A~to ještě v~případě, že byste ho dostal už na obecné škole.
\alfred Dovolíte, madam?
\dejodstavec=Vezme si od ředitelky její učebnici a~přečte nadpis.=
Dějepis pro zvláštní školy – to jste zapomněla vrátit, madam?
\reditelka Samozřejmě, že ne. To tady nechali ti fotbalisti, jak nám rozsekali ten hotel. Já mám řádné základní vzdělání.
\alfred No, když ale chcete věřit těmto učebnicím.
\dejodstavec=Hlavním vchodem do penziónu přichází zpěvačka Týna Horská, nijak excentricky neupravena, pouze v~riflích a~ve vytahaném tričku. Jako zavazadlo má pouze větší sportovní tašku. Ředitelka její příchod zaznamená, ale dál studuje průkaz ZTP a~učebnici. Příchozí se věnuje Alfréd.=
Budete si přát, slečno?
\tyna Pokoj a~hotelový trezor.
\alfred Pokoj nebude problém, ale trezor, bohužel, nemáme.
\tyna A~kam mám, podle vás, schovat toto?
\dejodstavec=Hodí na pult svoji tašku a~z~ní vytáhne dva Zlaté slavíky. Zároveň s~nimi předá Alfrédovi i~svou občanku.=
\alfred Dva ježci v~kleci? Ten hlavolam je dnes nějak populární.
\dejodstavec=To už k~pultíku přichází i~ředitelka, kterou zaujal neobvyklý zvuk při vytahování slavíků. Když vidí, co leží na pultíku, začínají se o~ni pokoušet mdloby. Vzápětí poznává nového hosta.=
\reditelka Paní Horská, jste to vy? Já vás bez toho cylindru z~ostnatého drátu nemohla poznat.
\tyna To je divadlo pro fanoušky. Normálně nosím kšiltovku z~vlnitého plechu.
\dejodstavec=Ředitelka se snaží o~novém hostu poučit i~Alfréda, který mezitím zapisuje zpěvačku do seznamu hostů.=
\reditelka Alfréde, vy jste nepoznal naši přední rockovou zpěvačku a~skladatelku? Autorku nádherných muzikálů jako Starci na detoxu nebo Kdyby tisíc baskytaristů.
\alfred Slečna tedy nepracuje v~železářství? Ale pokud vím, tak se sháněla po hotelovém trezoru.
\tyna To sedí.
\reditelka Paní Horská, já se strašně omlouvám, ale my hotelový trezor nemáme. Zatím nikdo jaksi neprojevil přání ho použít.
\tyna To se divím.
\reditelka To samozřejmě neznamená, že tady nejsme zvyklí na významné hosty. Dokonce zrovna dnes odpoledne jsme tady ubytovali jednoho vašeho kolegu. Taky Zlatého slavíka.
\tyna Koho?
\reditelka Pana Toma.
\dejodstavec=Týna si neodpustí plivanec na zem.=
\tyna Ta kožená nula má nějakého slavíka?
\reditelka Ano, má ho sebou na pokoji.
\tyna To se divím.
\reditelka A~mohu se zeptat, budete si taky přát pokoj s~krbovou římsou. Nebo jste si přivezla vlastní?
\tyna Paní ředitelko, já jsem rocková zpěvačka. Ne Přemek Podlaha. Všechno, co potřebuji, mám tady.
\dejodstavec=Přitom si poklepe na svůj bágl. Pak do něho vrátí oba slavíky a~bere si klíče od Alfréda.=
\alfred Malý klíč je od pokoje, velký od hlavních dveří.
\tyna Klíče od baru tam nejsou?
\reditelka Náš bar je vám k~dispozici.
\tyna Dokdy je otevřený?
\reditelka Jak dlouho vydržíte, paní umělkyně.
\tyna Takže nonstop, dobrá.
\dejodstavec=Týna odchází na pokoj, ale ještě se obrátí na ředitelku.=
Ale paní ředitelko, pokud se něco stane mým slavíkům, budu činit zodpovědnou vás. Já nemůžu za to, jak primitivně máte váš penzion zařízený. Tak na to pamatujte.
\reditelka Ano, rozumím, ale můžete být klidná. U~nás se budou mít jako v~bavlnce.
\dejodstavec=Zpěvačka zmizí na chodbě a~ředitelka si utírá zpocené čelo.=
To jsem zvědavá, Alfréde, jak tohleto dopadne.
\alfred Špatně, madam, špatně.
\dejodstavec=Ředitelka odchází. Alfréd se protahuje, zívá. Sedá si na židličku v~recepci. Scéna potemní.=

\dejstvi
\obraz
\dejodstavec=Recepce, bar. Je hluboká noc, všude je tma, slabě osvětlená je pouze recepce. Najednou se ozve dupot a~přibližující se výkřiky. Po chodbě přibíhá Tom a~křičí.=
\tom Pomoc! Zloději. Okradli mě! Pomoc!
\dejodstavec=Takto doběhne až k~pultu recepce a~začne cinkat na zvonek, kterým se přivolává recepční. Přitom stále křičí to samé.=
Zloději, zloději, byl jsem okraden!
\dejodstavec=Odněkud z~recepce se vynoří Alfréd. Je ustrojen do bílé noční košile a~na hlavě má noční špičatou čepici s~bambulí. Ospale zívá. Tom se na něho téměř vrhne.=
Dělejte něco, okradli mě. Strašní zloději!
\alfred \dej=klidně= Sledujete noční záznam ze zasedání zastupitelstva města?
\tom Ne, byl jsem okraden. V~tomto hotelu se krade!
\alfred Ale pane, v~každém hotelu se krade. Kvůli tomu se hotely staví. Aby chudí lidi měli aspoň na Štědrý večer na stole čistý ručník a~kousek mýdla. Jestli vám ručník chybí, půjčím vám svůj.
\dejodstavec=Za rohem v~kumbálku nahmátne ručník a~nabízí ho Tomovi. Ten začíná zuřit.=
\tom Kašlu na ručník, kašlu na chudé lidi! Mně ukradli mou cenu!
\alfred Vy jste měl nějakou cenu?
\tom Já měl velkou cenu!
\alfred Ale teď jste bez ceny.
\tom Vy jste bezcenný, vy slouho! Okamžitě zavolejte policii!
\alfred Je mi líto. Mám výslovný příkaz volat policii pouze v~případě náhlého nepřirozeného úmrtí.
\tom A~k~tomu se právě schyluje! Zavolejte mi ředitelku.
\alfred Obávám se, že ani tomuto přání nebudu moci vyhovět, paní ředitelka již spí.
\tom No tak ji vzbuďte! Tady se stal zločin!
\alfred Paní ředitelka je ranní ptáče. Když si počkáte dvanáct hodin, bude se vám věnovat.
\tom Tak už toho mám dost. Takhle se mnou nejednali ani v~Bulharsku!
\dejodstavec=Z kapsy vytáhne mobilní telefon a~začne v~něm něco hledat.=
Volám na policii. Jaké mají číslo?
\alfred Číslo popisné?
\tom Myslím telefonní číslo! Sto padesát kolik?
\alfred Kolik?
\tom Nevím! Kolik?
\alfred Tři!
\tom Sto padesát tři! To je divný! Nejsou to hasiči?
\alfred Ne, popeláři.
\tom \dej=křičí= To není možné! Já nechci popeláře! Já chci hasiče!
\dejodstavec=Z chodby se vynoří ředitelka. Na sobě má sametové pyžamo také s~dlouhou čepicí s~bambulkou.=
\reditelka Co se to tu děje? Hoří?
\dejodstavec=Tom nevěřícně zírá na ředitelčin úbor a~tak se slova ujme Alfréd.=
\alfred Nedělejte si starosti. Náš host zřejmě postrádá čistý ručník.
\tom Ne, já jsem byl okraden.
\reditelka Ale to se stává, dáme vám okamžitě náhradní. Alfréde.
\dejodstavec=Kývne na recepčního, který Tomovi nabídne již jednou odmítnutý ručník. Tom mu ho vytrhne, utře si do něj už zpocený obličej a~mrskne s~ním na zem. Potom, mírně uklidněn, si znovu s~despektem prohlédne ředitelku a~osloví ji.=
\tom Vy to tady vedete?
\reditelka Ne, já jsem tady ředitelka.
\tom Takže, paní ředitelko, teď se podržte něčeho pevného. Někdo mi z~pokoje ukradl mého Zlatého slavíka.
\dejodstavec=Ředitelka zavrávorá a~v~hrůze se jí podlamují kolena. Chce se podržet Alfréda, ale ten ukáže na zarámovaný průkaz. Ředitelka se podrží recepce.=
\alfred Ten hlavolam?
\tom Není to žádný blbý hlavolam. Je to vzácná cena strašlivé hodnoty a~někdo mi ji ve spánku ukradl. Vy teď ihned zavoláte policii, která to tady prohledá od půdy až do sklepa a~tu cenu mi najde. A~na závěr zatkne tady toto individuum, které svou neschopností napomáhá zločinu. \dej=ukazuje na Alfréda= Takže, konejte svou povinnost.
\dejodstavec=Ředitelka se probere z~letargie.=
\reditelka Ne, to nejde! Žádnou policii volat nebudu. Dokážete si představit ten skandál? Už zítra byste byl na prvních stránkách všech bulvárů. Tom byl okraden! Tom přišel o~Zlatého slavíka! A~náš penzion by asi taky pěkně proprali.
\tom To zní hrozně. To je jako kdyby napsali Tom je neschopný idiot.
\alfred To je přesné, pane.
\tom A~s~tím hotelem máte taky pravdu. Už vidím, jak ti pisálci zjišťují, kolik stojí noc v~tomhle pajzlu. Pak budou tvrdit něco o~šetřílkovi.
\dejodstavec=Ředitelka mohutně přikyvuje.=
\reditelka Přesně tak. Takový pajzl.
\tom Co navrhujete, paní ředitelko?
\dejodstavec=Ředitelka se zamyslí a~začne jednat.=
\reditelka Kdo všechno ví, že jste tady v~tom pajzlu?
\tom Nikdo. Není to nic, čím bych se chtěl chlubit.
\reditelka Výborně. Alfréde, prošel v~poslední době někdo dovnitř nebo ven?
\alfred Nikdo. Na to dám krk.
\reditelka Tak je to jasné, pachatelem je někdo z~hostů.
\dejodstavec=Tom se podezřele zadívá na recepčního.=
\tom Nebo z~personálu. Ale co když ten zloděj přišel oknem?
\reditelka To je nemožné. Na všech oknech v~přízemí jsou mříže a~zadní vchod je zazděný.
\tom A~to proč?
\reditelka Nebyl to vždycky penzion. Podívejte se, navrhuji tohle. Počkáme do rána a~pak vlastními silami prohledáme celý penzion. Mám klíčky od všech místností, my toho slavíka najdeme.
\tom A~co když ne?
\reditelka Tak vám ho Alfréd zaplatí ze svého. Beztak je to určitě jeho vina. A~je to vyřešené.
\dejodstavec=Tom se na Alfréda zlomyslně ušklíbne. Ten ani teď neztrácí klid.=
\alfred Ty Věstonické Venuše budou stačit tři?
\dejodstavec=Poznámka zůstane viset ve vzduchu, protože všechny přítomné zaujme podezřelý zvuk cinkajícího nádobí z~baru utopeného ve tmě. Ředitelka uchopí Toma za rukáv.=
\reditelka Co to bylo?
\alfred \dej=tajemně= Duch umučeného trestance.
\tom Blbost. To bude určitě ten zloděj. Běžte tam a~chyťte ho.
\dejodstavec=Ředitelce se do baru příliš nechce.=
\reditelka Alfréde, máte u~sebe nějakou zbraň?
\alfred Ano. Ve sklepě mám protipěchotní minu.
\reditelka Tak to jsem neslyšela. Nějakou zbraň, kterou povoluje mezinárodní právo, nemáte?
\tom Nemáte kulomet, sluho?
\alfred Nemám. Buďte rád.
\reditelka Ale byl jste ve válce, něco jste se tam o~boji naučil, ne?
\alfred Ano, naučil jsem se házet yperitové granáty. Bohužel mi je všechny na konci války zabavili.
\tom Nechte toho, já hrál v~posledním muzikálu mistra Shaolinu. Myslím, že vám dokážu radit. Pojďme tam všichni.
\dejodstavec=Všichni jdou pomalu do baru. První ředitelka. V~baru vládne tma. Na stole má někdo položenou hlavu a~pomalu se probouzí. Je to zpěvačka Týna Horská a~mezi prázdnými lahvemi marně hledá nějakou nedopitou. Podaří se ji akorát převrhnout jednu sklenku, která s~hlasitým cinkotem padá na stůl.=
\reditelka Rozsviťte!
\dejodstavec=V tu chvíli se rozsvítí světlo v~baru a~všichni tři hrdinové z~recepce zakřičí a~chtějí se na potencionálního zloděje vrhnout. Poznají Týnu a~zarazí se. Týna těžkopádné zaostřuje na členy noční výpravy, ale poznává je.=
\tyna Osobně dávám přednost bílým myškám. Ale vy taky ujdete.
\tom Týna Horská? Co ta tady dělá?
\reditelka Ubytovala se chvíli po vás. Zřejmě přijela taky na festival.
\tom Takže tady je Týna Horská? V~tom případě je to jasné. Zloděje už nemusíme hledat, tady sedí!
\dejodstavec=Dramaticky přitom gestem označí Týnu jako hlavní pachatelku.=
\reditelka Ale proč by to dělala?
\tom Jeden motiv bych měl. Je to závistivá mrcha.
\dejodstavec=Skloní se k~Týně a~začne s~ní třást.=
Slyšíš, ty zlodějko, kde je moje cena?
\dejodstavec=Týna má velké problémy zaostřit na dotěrného útočníka.=
\tyna Tys nikdy neměl žádnou cenu. Tys byl vždycky nula.
\alfred Na to už jsem pána upozorňoval.
\dejodstavec=Tom s~ní začíná třepat ještě zuřivěji.=
\tom Ty bestie! Loni jsi mi vyfoukla roli v~nekonečném seriálu Ulice a~teď mi ještě kradeš ceny!
\dejodstavec=To už zasahuje ředitelka a~Toma od Týny odtrhává.=
\reditelka Nechte toho. Paní Horská nám to jistě vysvětlí.
\dejodstavec=Týna se zkouší chaoticky upravovat po Tomově konfrontaci. Rukou si oprašuje tričko a~do úst si strká doutník, ze kterého ještě kape voda z~převrhnuté láhve a~zkouší ho roztahat.=
\tyna Já nic svému deliriu nemusím vysvětlovat. Já jdu spát.
\alfred Dovolím si slečnu doprovodit.
\dejodstavec=Alfréd pomůže Týně na nohy a~pomalu s~ní odchází na chodbu.=
\tyna Děkuju ti Vochomůrko.
\dejodstavec=Tom je zděšeně sleduje.=
\tom A~co moje cena?
\reditelka Tohle nemá cenu. Do rána se z~toho vyspí a~pak si ji podáme.
\dejodstavec=Oba také odcházejí.=
\tom Já ji ukážu, komediantce!

\obraz
\dejodstavec=Bar, recepce. Ráno v~baru. Přichází Terezka a~chystá si věci k~snídani – konvice, hrníčky. Uklízí stůl po Týně. Přichází Žofrej s~ručníkem kolem krku.=
\joffrey Dobré ráno.
\terezka Dobré ráno. Byl jste cvičit?
\joffrey Samozřejmě. Kondice je u~nás agentů alfa beta.
\terezka A~omega?
\joffrey Někdy i~omega.
\terezka Co si dáte k~snídani?
\joffrey Jaký máte výběr?
\terezka \dej=zamyslí se= Párky.
\joffrey Aha. Jaké?
\dejodstavec=Terezka se podívá za pult někam ke kuchyni.=
\terezka Dva dlouhé a~tři takové kratší.
\joffrey Dva kratší budou myslím stačit.
\dejodstavec=Přichází paní Vokounová. Je trošku nesvá.=
\vokounova Dobré ráno. Manželovi není nejlíp. Může, prosím, dostat snídani na pokoj.
\terezka Samozřejmě. Co to bude?
\vokounova To co vždycky.
\terezka Pivo a~rum?
\vokounova Máte ještě něco jiného?
\terezka Párky.
\vokounova Výborně, ty budou stačit.
\terezka A~pro vás?
\vokounova Mně bude stačit kafe. S~rumem.
\terezka Jak si přejete.
\dejodstavec=Vokounová opět odchází. Terezka připravuje snídaně.=
\joffrey Co to bylo v~noci za kravál?
\terezka \dej=spiklenecky= To je tajné.
\joffrey Tajné? Nezapomínejte, že jsem agent s~pověřením přizabíjet.
\terezka Stejně byste se to dozvěděl. Tomu zpěvákovi Tomovi včera v~noci někdo ukradl Zlatého slavíka, jak se s~ním vytahoval.
\joffrey Ukradl? A~volali jste policii?
\terezka Kdepak. Ani Tom ani naše ředitelka nechtějí skandál. Prý to budeme tutlat a~Slavíka si najdeme sami. Aspoň ti dva se tak chvástají. Už dvě hodiny prolézají celý hotel a~šmejdí po všech cimrách. Myslí si, že to ukradl někdo z~nás.
\joffrey To je zajímavé. Půjdou i~ke mně?
\terezka Asi jo. Musí to tady převrátit všechno naruby.
\joffrey Ale to je nesmysl. Penzion je sice malý, ale míst k~úkrytu je tady tolik, že ti dva na to nemůžou stačit. U~nás bereme na podobné šťáry zkušený tým dvanácti lidí plus pyrotechnika. A~dva snajpry na jištění, samozřejmě.
\dejodstavec=Mezitím na recepci přijde ředitelka a~volá Terezku.=
\reditelka Terezko! Můžete prosím?
\terezka Tady máte ty párky, já letím.
\dejodstavec=Podá Žofrejovi talířek na bar a~jde do recepce za ředitelkou.=
\dej=na ředitelku= Tak jak to jde?
\reditelka Ani nemluvte. Tom zuří, Alfréd vyhrožuje, že mu vypálí rodnou vesnici a~Slavík pořád nikde. Jsou tu ještě někde klíče od půdy a~od sklepa?
\dejodstavec=Terezka je v~recepci najde a~podá jí je.=
\terezka To jsou tyhle. Ale nevím, jestli to má smysl.
\reditelka Někde tu být musí!
\terezka A~proč neoslovíte osobu z šestky? Třeba by vám s~pátráním pomohla.
\reditelka Kdo?
\terezka Je u~nás ubytovaná osoba z bezpečnostní služby. Podobnými věcmi se živí.
\reditelka Terezko, vy jste nás zachránila! Kde najdu tu dobrodružnou duši?
\terezka Snídá na baru. Taková osůbka vlasatá, šikovná, s~hnědýma očima\ldots{} Tu nepřehlédnete.
\reditelka Na baru, dobrá. Myslíte, že dokáže být diskrétní?
\terezka Má to v~popisu práce.
\reditelka Jdu to navrhnout Tomovi. Snad bude souhlasit. A~vás poprosím o~úklid na jedničce. Tom to tam obrátil vzhůru nohama.
\terezka Ale na jedničce přece bydlím já!
\reditelka Já mu to taky říkala. Ale musel si prohlédnout všechno.
\terezka To je ale prase!
\dejodstavec=Oba dva odcházejí.=

\obraz
\dejodstavec=Bar. Do baru naopak přichází paní Boušková. Když uvidí Žofreje, přisedne si na baru k~němu.=
\bouskova Mohu si přisednout?
\joffrey Prosím.
\dejodstavec=Boušková si sedne a~začne pozorně sledovat Žofreje, jak pojídá párek. Ten je z~toho trošku nervózní a~tak raději navazuje slovní konverzaci.=
Slečna si odskočila, za chvilku tu bude.
\bouskova Nevadí, já mám času dost. Jsem totiž v~penzi.
\joffrey No, musíme tam všichni.
\bouskova Přesně. Někdo dřív, někdo později. To mně připomíná – jste už pojištěný proti úrazu bleskem?
\joffrey Bojím se odpovědět.
\bouskova Takže nejste. Je to novinka. Skoro ještě nikdo to nemá.
\joffrey Aha. Předpokládám, že budete tak hodná a~seznámíte mě s~celou problematikou. A~na konci mě slavnostně pojistíte.
\bouskova \dej=radostně= Je vidět, že pán je profesionální pojištěnec.
\joffrey Bohužel vás zklamu, mám ještě nějakou práci. Omluvte mě.
\bouskova \dej=pohlédne k~nebi= Pane Bože, zbořil by se svět, kdyby za mnou přišel někdo dobrovolně?
\dejodstavec=Žofrej si bere talířek a~sedá si raději ke stolu. Boušková zůstává na baru a~ujídá z~košíku chléb. Do baru přichází ředitelka. Rozhlíží se a~pak zamíří k~Bouškové.=
\reditelka Prosím vás, vy jste ta agentka?
\bouskova No ano.
\reditelka Měla bych zájem o~vaše služby.
\dejodstavec=Boušková se zakucká chlebem.=
\bouskova To myslíte vážně? \dej=pohlédne k~nebi= To jde teda rychle.
\reditelka Semlelo se to opravdu rychle. Ale všechno musí zůstat mezi námi, rozumíte? Je to příšerně tajné.
\bouskova Diskrétnost patří k~našemu řemeslu. A~o~co byste měla zájem konkrétně?
\reditelka Jde mi o~jeden předmět.
\bouskova Asi o~nějakou vzácnost.
\reditelka Ano. Něco jako Věstonická venuše, akorát třikrát dražší.
\dejodstavec=Bouškovou tato informace málem položí.=
\bouskova To bude teda kláda.
\reditelka To je mi jasné. Ale potřebujeme to co nejrychleji, nejlépe ještě dneska.
\bouskova To vám nemohu slíbit, musím se spojit s~centrálou.
\reditelka S~centrálou, aha. A~nešlo by to tak nějak jako jenom mezi námi? Samozřejmě nebudete škodná.
\bouskova To nebudu ani tak. Po takovém ternu už nebudu muset pracovat ani v~důchodě.
\reditelka A~kolik si tak účtujete? Mám něco v~pokladně.
\bouskova V~takových případech chodí pravidelné měsíční platby na náš účet. V~řádech až několik desítek tisíc.
\reditelka \dej=zklamaně= Abych pravdu řekla, myslela jsem, že byste to tak nějak jako ve vlastním volnu pořešila, spíš jako vedlejšák.
\bouskova A~co kdyby to někdo ukradl? Myslíte, že bych to jako platila ze svého? Vždyť byste nic nedostala.
\reditelka Ale ten předmět se už ztratil. Lépe řečeno byl ukraden. Dnes v~noci.
\dejodstavec=Boušková si otře čelo kravatou či šálou a~napije se z~vázičky s~květinou.=
\bouskova Paní ředitelko, za to jsou dost přísné tresty.
\reditelka A~já vím. Ten blbec mi vyhrožuje, že mě narve do pračky a~zapne na tisíc otáček.
\bouskova Já se obávám, že tady moje kompetence končí. Jestli chcete pojistit proti blesku, prosím, jsem váš člověk. Ale zpětně pojišťovat Věstonické Venuše, to bohužel.
\reditelka Já nechci nic pojistit, já ji chci najít!
\bouskova Bohužel, ani to nepůjde.
\reditelka Jak to? Jste přece agentka, ne?
\bouskova Ano, jsem hrdá agentka České národní pojišťovny. Toho času na pracovní penzi.
\reditelka Vy jste pojišťovačka? Ale Terezka mně říkala, že tady u~okna sedí vlasatá a~šikovná osoba.
\bouskova To sedí.
\reditelka Ale ne pojišťovačka.
\bouskova Ach jo, myslím, že vím, koho myslela.
\dejodstavec=Ukáže na Žofreje, který právě dojedl a~odchází z~baru pryč. Ředitelka se za ním rozbíhá. Boušková odchází pomalu za nimi a~mizí na chodbě.=

\obraz
\dejodstavec=Recepce. Když jde Žofrej kolem recepce, dohání ho ředitelka.=
\reditelka Pane, pane, můžete na momentíček?
\dejodstavec=Žofrej se zastavuje.=
Prosím vás, pane\ldots{}
\joffrey Baratheon. Žofrej Baratheon.
\reditelka \dej=nadšeně= Ahá, jste to vy!
\joffrey To si nejsem jistý. Co potřebujete?
\reditelka Vaše služby. Samozřejmě diskrétně. A~nebudete škodný.
\joffrey Nerozumím.
\reditelka Asi víte, co se tady stalo.
\joffrey Zaslechl jsem něco. Někdo ukradl Zlatého slavíka.
\reditelka Ukradl. U~nás se nekrade! Prostě si ho někdo, asi omylem, vypůjčil, určitě ho chce jednou vrátit, až půjde zase kolem, ale pan Tom by byl přece jenom raději, kdyby ho měl už teď.
\joffrey Hned je to jasnější. A~co já s~tím?
\reditelka Slečna Terezka mi naznačila, že vy jaksi tento, pracujete\ldots{}
\dejodstavec=Ředitelka ztiší hlas do šepotu a~rukama naznačí škrcení. Žofrej nechápe.=
\joffrey Pracuju v~prádelně?
\reditelka Ale ne.
\dejodstavec=Naznačuje střílení, mlácení, řízení vrtulníku\ldots{} Žofrej hádá povolání.=
\joffrey Kovář? Ne, programátor. Zahradník!
\reditelka \dej=šeptem= No jste přece agent bezpečnostní služby, ne?
\joffrey Vlastně ano.
\reditelka No ták! Přesně vás potřebujeme. Vy nám toho Slavíka najdete!
\joffrey Já?
\reditelka Podívejte se, pane Baratheone, pané Bé, co vám to udělá. Vy jste profesionál, pro vás to bude hračka. Zachráníte pověst našeho penzionu i~Tomovu.
\joffrey Já jsem agent bezpečnostní služby. Ne jejího veličenstva.
\reditelka Slečna Terezka o~vás tak pěkně mluvila.
\joffrey Terezka? Mluvila?
\reditelka Však víte. Vy agenti.
\dejodstavec=Pantomimou naznačuje svádění a~obscénní pohyby, co všechno agenti s~holkama dělají. Tomuto vystoupení přihlíží i~Týna, která prochází do baru. Vystoupení ji samozřejmě zaujme.=
\tyna Ehm, je otevřený bar?
\reditelka Ano. Slečna Terezka za chvíli přijde. Má nějakou práci.
\tyna To vidím.
\dejodstavec=Týna odchází a~sedá si k~baru.=
\reditelka Tak co, pane agente Bé, plácneme si? Nebudete škodný. Ubytování budete mít grátis a~v~případě úspěchu vám mistr Tom určitě také nezůstane nic dlužen.
\joffrey Tak dobrá, ale jen kvůli slečně Terezce. A~bez záruky. Taky se může stát, že cena už tady dávno není a~já vám ji po celém světě hledat nebudu. Opravdu, nečekejte zázraky.
\reditelka To je jasné, chápu, že nejde zrovna o~národní bezpečnost. Ale buďte klidný, ta cena tady určitě je.
\joffrey Kdy že se ta krádež stala?
\reditelka Kolem jedné ráno. Jediný, kdo nespal, byla Týna Horská. Možná, když začnete s~ní, budeme mít toho slavíka ještě před obědem \dej=ukazuje k~baru=.
\joffrey Přehnaný optimismus škodí zdraví.
\reditelka Zkuste to.
\dejodstavec=Ředitelka Žofrejovi naznačuje, aby šel a~že mu drží palce. Sama odchází do chodby pryč. Žofrej jde do baru.=

\obraz
\dejodstavec=Bar. Žofrej přichází za Týnou na bar. Sedá si vedle ní. O~chvilku později přichází za bar Terezka.=
\terezka Omlouvám se za zdržení. Jeden host se v~mém pokoji trochu vyřádil.
\tyna Ano, ředitelka už naznačovala.
\terezka Co to bude, madam?
\tyna Whisky. Dvojitou.
\joffrey \dej=na Týnu= Dáváte si vyprošťováka?
\tyna Snídám. Já si dám vyprošťováka až v~hrobě. Co chcete, podpis?
\joffrey To ne. Víte, já jsem dostal, tak nějak, na starosti tu včerejší krádež Zlatého slavíka. A~bylo mi naznačeno, jestli se neurazíte, že byste ji mohla mít na svědomí vy.
\dejodstavec=Terezka ji naservíruje sklenici whisky a~Týna ji na jeden zátah vyprázdní. Pak se zadívá na Žofreje.=
\tyna Ten srab Tom poslal místo sebe vás? Já mám slavíky dva, proč bych to dělala?
\joffrey Tři jsou víc než dva.
\tyna Je to závistivý parchant. Já vám něco řeknu. Být vámi, tak si zjistím, jestli toho slavíka doopravdy měl. Taková nula, jako je on, za co by to asi tak dostal?
\joffrey Za zpěv?
\tyna Slyšel jste ho někdy zpívat? To je vytí postřeleného orangutana z~pytláckého džípu. To se opravdu nedá poslouchat.
\joffrey Zlatý slavík je, pokud vím, cena za popularitu.
\tyna A~tu on nikdy neměl.
\joffrey Ale tak určitě existují nějaké statistiky, kde se to dá zjistit.
\tyna To je vaše práce, já mám svojí dost. \dej=na Terezku= Ještě jednu.
\joffrey V~pořádku, to si teda ověřím. A~můžu se vás zeptat, kde jste byla včera v~noci?
\tyna Kde bych byla? Šla jsem se na pokoj ubytovat a~pak jsem si zašla na jedno do baru. Tady mě pak taky našli. A~kdybyste chtěl někoho, kdo mi to dosvědčí, tak jednu krásnou svědkyni máte přímo před sebou.
\dejodstavec=Terezka dolévá na pultu Týně z~plné láhve whisky její sklenici a~dotaz zaslechne.=
\terezka To je pravda. Paní Horská tady seděla asi do jedenácti.
\dejodstavec=Žofrej si vezme z~barového pultu několik papírových tácků pod pivo a~na jeden z~nich si začne psát poznámky k~výpovědi.=
\joffrey Pak někam odešla?
\terezka Ne, pak si tady lehla. Nakonec jsem ji tu nechala samotnou. Nešlo s~ní hnout.
\dejodstavec=Týna se usměje, jako by to byla nějaká zásluha. Připíjí Terezce na zdraví. Žofrej přemýšlí nahlas.=
\joffrey Ta cena zmizela v~jednu ráno. To jste mohla krásně stihnout. Potichu se vykrást, vplížit se k~němu do pokoje a~nenápadně vzít toho slavíka.
\dejodstavec=Týna místo odpovědi jen ukáže na Terezku, čímž ji předá slovo.=
\terezka No, jak jsem včera viděla paní Horskou, tak ta nebyla schopna cokoliv dělat nenápadně. Natož se někam plížit nebo se někam krást. I~když trochu plížení tam bylo.
\tyna Uklouzla jsem na ledu.
\terezka Rozlila jste celou láhev šampusu!
\tyna Spadl mi tam doutník.
\joffrey Víte co? Tak já ještě prověřím toho Toma. Je tady někde internet?
\terezka Tady, na baru.
\tyna No, jestli je výslech u~konce, tak já se odporoučím na pokoj. Čeká mě těžký boj.
\terezka S~Tomem?
\tyna S~kocovinou. Dejte tady Kolombovi jednu na mě.
\dejodstavec=Z pultu vezme plnou láhev whisky=
Tohle si beru sebou.
\terezka Bude vám to stačit?
\tyna Do oběda.
\dejodstavec=Týna odchází. Na baru zůstává Žofrej s~Terezkou.=
\terezka Asi vám moc nepomohla.
\joffrey Ale jo. Vypadá to, že ji můžeme z~krádeže vyloučit. Ačkoliv, člověk nikdy neví. Mohli bychom se podívat na ten internet.
\terezka Co mám najít?
\joffrey Nejlépe seznam všech zpěváků a zpěvaček, kteří dostali v~historii nějakého Slavíka.
\dejodstavec=Terezka něco ťuká do počítače.=
\terezka Tady to je. \dej=po chvíli čtení= Ale Toma tam nikde nevidím. To je divné, já jsem toho Slavíka ale viděla.
\joffrey A~nevíte, kam si ho schoval?
\terezka Neschoval. Vystavil na krbovou římsu. Tu si taky dovezl.
\joffrey Jak jinak. Znám zpěvačku, která si sebou vozí i~živý oheň.
\terezka Myslíte Vondráč\ldots{}
\joffrey \dej=poplašeně= Nevyslovovat! Chcete mít na krku žalobu?
\dejodstavec=Oba se opatrně rozhlédnou kolem. Žofrej se podívá za bar na počítač.=
Takhle ten Slavík vypadal?
\terezka Jo, to je on.
\joffrey Vypadá to, že na každou cenu vyrývají jméno majitele. Nevšimla jste si, jestli tam to jméno měl?
\terezka No jo, něco tam bylo. Ale co, to jsem nestudovala. Ten Tom byl tak slizký.
\joffrey Něco na vás zkoušel?
\terezka Opravdu jenom zkoušel. Myslím, že to ani nemyslel vážně. Spíš, že se to od něho očekává. \dej=zamyšleně= On ten večer ještě čekal dámskou návštěvu. To mi sám řekl.
\joffrey Opravdu? Zajímavé. Jestli si třeba nevymýšlel. Potřeboval jenom udělat dojem. Takové mistry známe.
\terezka Ano? A~odkud?
\joffrey No, tak my z~těch speciálních jednotek, co chráníme ty celebrity\ldots{} Na pódiu jsou mistři, to jo, ale jak dojde na balení holek, všichni se zmůžou akorát tak na „Dej si panáka a~pojď se mnou na pokoj, bejby.“
\dejodstavec=Terezku to zaujme a~nakloní se Žofrejovi blíž.=
\terezka No to mě zajímá. A~na co se zmůžou příslušníci speciálních jednotek?
\joffrey \dej=značně nejistě= Tak to je případ od případu, slečno. My nejsme zdaleka tak drsní, jako když střílíme teroristy nebo\ldots{}
\terezka Ano?
\joffrey \dej=zmateně dokončuje= \ldots{} nebo když střílíme teroristky.
\terezka A~děláte ještě něco jiného, než střílíte teroristy a teroristky?
\joffrey No, občas střílíme i~bojovníky za svobodu.
\dejodstavec=Terezka se zasměje a~najednou zvážní. Na něco si vzpomene.=
\terezka Ale víte co? On tu dámskou návštěvu v~noci opravdu měl. Kolem půlnoci jsem šla ještě zhasnout na chodbu a~slyšela jsem tam ženský smích.
\joffrey Z~kterého pokoje?
\terezka Těžko říct. Ale bylo to tam odněkud zezadu, jak má pokoj.
\dejodstavec=Žofrej si to poznačí na další pivní tácek.=
\joffrey Asi zajdu za Alfrédem a~trochu ho vyzpovídám.
\terezka Tak já taky poletím. Tom odešel na generálku, tak mu vygruntuju. Taky spíte doma v~botách?
\joffrey Jo, v~botách a~v~kukle. Já to mám v~náplni práci.
\dejodstavec=Terezka se zasměje a~nabídne Žofrejovi ruku.=
\terezka Budu vám držet palce. Já jsem Tereza.
\dejodstavec=Žofrej ji stiskne.=
\joffrey Baratheon. Teda Žofrej Baratheon.
\terezka Agent se nezapře. Tak ahoj.
\dejodstavec=Žofrej odchází do recepce. Terezka ještě uklidí na baru a~taky odchází.=

\dejodstavec=Přestávka? Dvě přestávky na jiných místech?=

\obraz
\dejodstavec=Recepce. Žofrej přechází z~baru na recepci. Nikdo tam není, tak Žofrej použije zvonku na pultíku.=
\alfred \dej=pouze hlas= Moment!
\dejodstavec=Žofrej chvilku čeká a~za chvíli opět cinkne na zvonek.=
\dej=pouze hlas= Moment!
\dejodstavec=Žofrej opět cinkne na zvonek.=
\dej=pouze hlas, vztekle= Ein moment, bitte!
\dejodstavec=Žofrej toho nechá a~během čekání si prohlíží Alfrédův průkaz ZTP. Za chvíli začne zvonit telefon v~recepci. Alfréd vletí do recepce a~vztekle se podívá na Žofreje. Vyletí mu ruce vzhůru. Telefon zvoní a~Žofrej naznačí Alfrédovi, že jde o~telefon.=
Nieder.
\dejodstavec=Zvedá sluchátko, Žofrej dává ruce dolů.=
\dej=do telefonu= Prosím, bitte. \dej=poslouchá= Ano, rozumím. Jak dlouho? \dej=poslouchá= Musíte okamžitě intubovat. \dej=poslouchá= Tři mililitry hydrokortizonu do srdce. A~fýzák. A~teplý čaj. \dej=poslouchá= Není zač. Zase se ozvěte.
\dejodstavec=Alfréd pokládá sluchátko. Obrací se k Žofrejovi.=
Přál jste si, pane?
\joffrey Ano. Chtěl jsem se zeptat\ldots{} \dej=zamyslí se, nedá mu to= Kdo to byl?
\alfred Ten hovor?
\joffrey Ano.
\alfred Nějaký omyl. To se u~těchto moderních vynálezů stává.
\joffrey Aha, ano. Prosím vás, vyšetřuju tu včerejší krádež. \dej=zase se zamyslí= Vy jste lékař?
\alfred Já a~felčar? Kdepak.
\joffrey Aha, no, odpovíte mi na pár otázek?
\alfred Co byste chtěl vědět?
\joffrey Všechno o~včerejším večeru. Jestli jste si nevšiml něčeho podezřelého a~tak.
\alfred Rozumím. Ale ono se toho moc nestalo. Vlastně ano. Kolem čtvrt na dvanáct přišel pan Vokoun, že jde venčit psa. To bylo podezřelé.
\joffrey Proč? Tak pozdě?
\alfred To ani ne. Ale neměl psa. A~co se týká jeho rovnováhy, tak tu si sebou taky nevzal.
\dejodstavec=Žofrej si vytáhl další pivní podtácek a~značí si na něj Alfrédovu výpověď.=
\joffrey Takže odešel ven?
\alfred Spíš vystřelil.
\joffrey Jak to?
\alfred Na recepci přiběhla paní Vokounová. Byla vzteky bez sebe. Řádila jako partyzáni na východní frontě.
\joffrey Vyběhla za manželem?
\alfred Ne, ven do tmy se jí nechtělo.
\joffrey Takže se vrátila na pokoj.
\alfred Hned ne. Ještě čekala na Terezku.
\joffrey Jak to?
\alfred Vokoun odešel s~jejími klíči. A~Terezka má univerzál. Jenomže ta měla na baru ještě jednoho hosta a~nevěděla, co s~ním.
\joffrey Týnu Horskou.
\alfred Ano. Ptala se mě, jestli bych jí nepomohl odtáhnout Horskou na pokoj. Já jsem ale, bohužel, hrdým majitelem průkazu ZTP a~nemohu přenášet žádné umělce. Tak jsme se dohodli, že ji tam necháme spát na stole. A~když tam bude ještě ráno, tak ji probereme dřív, než přijdou první hosté na snídani.
\joffrey Terezka šla potom spát?
\alfred Zřejmě ano. Zhasla v~baru a~odešla s~paní Vokounovou do patra.
\joffrey Celou tu dobu byl pan Tom na pokoji?
\alfred Předpokládám, že ano. Objednal si luxusní večeři, na kterou nepřišel. Byl prý příliš unavený.
\joffrey Co bylo dál?
\alfred S~tou večeří?
\joffrey Ne, s~vámi. Co jste dělal vy?
\alfred Zamknul jsem hlavní vchod a~pozhasínal jsem v~recepci. Pak jsem se k~odpočinku uložil i~já. Kolem jedné pak přiběhl pan Tom a~stěžoval si, že mu někdo ve spánku ukradl ten hlavolam.
\joffrey Takže pokud byl hlavní vchod zamknutý, nemohla se kupříkladu nějaká dámská návštěva dostat nepozorovaně dovnitř?
\alfred Vyloučeno. Musela by zvonit. A~ani pak si nejsem jistý, zdali bych dotyčnou dámu pustil do našeho slušného podniku. Možná tak na Štědrý den.
\joffrey Hm, a~kdo tedy kradl? Vy jste spal celou dobu?
\alfred Jsem snad já podezřelý z~krádeže toho hlavolamu? Prosím, jsem ochoten podrobit se důkaznímu řízení, můžete mi proměřit ušní boltce a~velikost lebky, pokud se tím prokáže má nevina.
\joffrey Ale kdepak. Já jsem spíš myslel, jestli spíte tvrdě. Jestli se někdo nemohl dostat dovnitř prostě násilím.
\alfred Já spal naposledy tvrdě na obecné škole. A~od války nespím skoro vůbec. Slyším každý šramot a~při sebepodezřelejším hluku už nasazuju bajonet.
\joffrey Tak vám děkuji, to bude asi vše.
\alfred Snad jsem vám příliš nepomohl.
\joffrey Nevíte, kde je paní Vokounová?
\alfred Odpočívá v~pokoji.
\dejodstavec=Žofrej se s~podezřením podívá na Alfréda.=
\joffrey Můžete mi ji zavolat? Že ji moc moc prosím. Děkuji.
\dejodstavec=Alfréd vytáčí číslo pokoje.=
\alfred \dej=do telefonu, přísně= Tady recepce. Máte okamžitě přijít sem dolů. \dej=poslouchá= Ano, okamžitě. Sofort!
\dejodstavec=Alfréd pokládá sluchátko, Žofrej mu hrozí.=
\joffrey Víte, co znamená prosím?
\alfred Bitte?
\dejodstavec=Žofrej mávne rukou a~čeká na Vokounovou. Ta za chvíli přichází.=

\obraz
\dejodstavec=Recepce. Do recepce přibíhá paní Vokounová se psem.=
\vokounova \dej=vystrašeně= Co se děje! Proč tady děláte takový poplach?
\alfred Šťára. Vyšetřování.
\vokounova Ale já jsem nic neprovedla!
\alfred To se teprve ukáže.
\dejodstavec=A ukáže na Žofreje. Pes očichává Žofreje a~všelijak se k~němu lísá.=
\vokounova Vy jste od policie?
\joffrey \dej=nejistě= Ne tak docela. Byl jsem pověřen pátráním po odcizeném předmětu v~tomto penzionu.
\vokounova Myslíte toho Zlatého slavíka?
\joffrey Jak víte, že zmizel Zlatý slavík?
\vokounova Přistihla jsem ve svém pokoji ředitelku penzionu, jak mi prohrabává postel. Tak jsem po ni vystartovala.
\joffrey Ona vám to prozradila? To mělo být tajné.
\vokounova Napřed se vytáčela, to je pravda. Tvrdila, že probíhá celostátní sčítání štěnic. Nakonec jsem ji tedy uhodila. Vázou.
\joffrey Dobrá. Tak tím to bude jednodušší.
\dejodstavec=Žofrej vytahuje svoje popsané pivní tácky a~jede výslech podle nich.=
Rád bych si, paní Vokounová, ujasnil některé věci ze včerejšího večera. Recepční vypověděl, že jste kolem čtvrt na dvanáct vyprovodila svého muže ven. Slečna Terezka vám pak odemknula pokoj, protože své klíčky jste půjčila manželovi. Je to tak?
\vokounova Co? Že mám za manžela opileckou trosku? Ano, to je pravda. Vyběhla jsem za ním a~zabouchly se mi dveře. Zvenku je tam koule, takže mi musela slečna otevřít.
\joffrey A~potom jste šla hned spát?
\vokounova No šla jsem si lehnout.
\joffrey A~neslyšela jste pak v~noci něco podezřelého? Myslím kolem té jedné hodiny, kdy se krádež stala.
\vokounova Na to si vzpomínám. V~tu dobu, jak říkáte, jsem slyšela na chodbě odemykání dveří, to jak se pan Tom vrací do svého pokoje. Pak byl chvíli klid a~pak jsem slyšela, jak křičí, že mu ukradli toho slavíka.
\dejodstavec=Žofrej si vše značí na další pivní tácek.=
\joffrey To je zajímavé. Tom recepčnímu tvrdil, že mu tu cenu ukradli, když spal. Odkud by se tedy vracel, když ho nikdo neviděl odcházet? Nebo že by nám Tom lhal?
\vokounova \dej=rozhodně= Ne. Tom by nikdy nelhal!
\joffrey Vy se ho nějak zastáváte.
\dejodstavec=Vokounová je v~úzkých.=
\vokounova To je moje věc. A~vůbec. Už toho mám dost. Můžete mi ukázat váš průkaz?
\dejodstavec=Žofrej vytáhne z~kapsy kartičku a~podá ji Vokounové.=
Ano, já taky jezdím šalinó. Ale já myslela váš policejní průkaz.
\joffrey Jak jsem říkal, nejsem přímo od policie.
\vokounova Aha. Takže nějaký soukromý čmuchal. Myslím, že výslech, nebo co to bylo, je u~konce.
\joffrey To je škoda. Ono se to taky může začít vyšetřovat oficiálně. Úředně. A~to pak budete muset odpovídat na hodně choulostivé otázky. A~do protokolu.
\vokounova \dej=opatrně= Na jaké třeba?
\joffrey Máme ještě další výpověď, podle které byl asi kolem půl dvanácté slyšet z~Tomova pokoje ženský smích. Odpusťte, ale v~penzionu v~tu dobu jste to mohla být jenom vy.
\vokounova \dej=chvíli přemýšlí= No dobrá, víte, není to tak, jak to vypadá. My jsme s~Tomem totiž pokrevně spříznění.
\joffrey Tomu nerozumím. Vy jste jako\ldots{}
\dejodstavec=Naznačí pohyb nože po paži.=
\vokounova Ne jako indiáni. Jako příbuzní. Já jsem jeho dcera.
\joffrey \dej=zmateně= Ale\ldots{} jak se to stalo?
\vokounova To už byste snad mohl vědět.
\joffrey Ale jak to, že to nikdo neví?
\vokounova Tom a~jeho nevlastní dítě. Tuhle senzaci bych si opravdu ráda ušetřila. Ale jedno vám řeknu. Taťka v~té krádeži prsty nemá. Nikdy, nikdy v~životě nic neukradl. No, možná kromě nějaké písničky, ale kdo to dneska nedělá. Jak jde o~to ušetřit nějakou korunu, tak tam už taťka stojí v~první řadě.
\joffrey Tak vám děkuji, paní Vokounová.
\vokounova Ani nevím, jestli jsem vám pomohla.
\joffrey \dej=s povzdechem= Já taky ne.
\dejodstavec=Vokounová pomalu odchází. Žofreje zaujme její pes. Ještě Vokounovou zastaví.=
Paní Vokounová, ještě chvilku.
\dejodstavec=Vokounová se zastaví, Žofrej ukáže na psa.=
To je lovečák?
\vokounova Ne, to je můj pes. Jestli máte hlad, v~kuchyni nějaký salám najdou.
\joffrey Já myslel, jestli to není stopař.
\vokounova Ne, toho jsme cestou nebrali. To je náš pes.
\joffrey Já myslím, jestli by dokázal vystopovat zloděje?
\vokounova Vidím, že jste na psy odborník. Můžete to zkusit.
\dejodstavec=Podá mu vodítko.=
Slyší na jméno Artaban. Za chvíli má koupání, tak mi ho vraťte brzy.
\dejodstavec=Vokounová odchází. Žofrej zůstává se psem a~s~Alfrédem.=

\obraz
\dejodstavec=Recepce, Tomův pokoj a Bar. Žofrej hladí psa.=
\joffrey \dej=na psa= Tak co, Artabane, zkusíme to? Ty budeš určitě chytrý pejsek.
\dejodstavec=Alfréd to s~despektem pozoruje.=
Alfréde, zašel byste s~námi do Tomova pokoje?
\alfred Proč?
\joffrey Tak mě napadlo, že by Artaban mohl chytit stopu toho zloděje a~snadno nás k~němu dovést.
\alfred Nechcete si jít raději lehnout a~vzít si prášek? Donesl bych vám teplý čaj.
\joffrey Každý pes má v~sobě kus vlka, ne? Každý pes by chtěl běhat po lesích a~lovit jeleny.
\alfred Tenhle ne.
\joffrey Psi mají tisíckrát lepší čich, než člověk. Každý pes je vlastně stopař. \dej=pohladí Artabana= Podívejte na toho loveckého psa.
\alfred Rád bych vás upozornil, že lovečtí psi bývají asi patnáctkrát větší. Stopu zpravidla držet nemusí, protože jim nikdy nic neunikne. Na frontě nám tři takoví psi odtáhli nehlídaný tank do lesa a~tam ho roztrhali. Uvnitř byli čtyři tankisti a~pes! Toto koště má, naopak, zjevné problémy s~pohybem mimo koberec.
\dejodstavec=Artaban se lekne a~chce od Alfréda utéct. Žofrej ho utěšuje.=
\joffrey Neboj se, Artabane, tady žádní lovečtí psi nejsou.
\alfred Ano, přesně na to jsem chtěl upozornit.
\joffrey Tak půjdete?
\alfred Ale ano, rád se pobavím na cizí účet.
\dejodstavec=Alfréd vezme klíček od pokoje a~odchází s~Žofrejem na chodbu.=
\dej=pouze hlas= Pan Tom je na zkoušce, můžete v~klidu stopovat.
\dejodstavec=Oba vchází do Tomova pokoje. Alfréd první.=
Prosím. Až chytíte stopu, zamknu za vámi.
\dejodstavec=Žofrej vede Artabana po pokoji.=
\joffrey Hledej, Artabane, stopa.
\dejodstavec=Pes šmejdí kolem po pokoji.=
Artabane stopa. Stopa!
\dejodstavec=Pes ještě chvilku šmejdí a~nakonec se zastaví u~Žofreje a~nehýbe se.=
No tak, stopa. Hledej.
\alfred Myslím, že bude jednodušší, když ten ukradený hlavolam najdeme sami a~potom ho Artabanovi ukážeme, aby věděl, o~co šlo.
\dejodstavec=Žofrej si klekne k~Artabanovi na čtyři.=
\joffrey Stopa, stopa, větřím, větřím.
\dejodstavec=Žofrej napodobuje, jak by měl pes větřit nosem. Alfréd ho udiveně sleduje.=
\alfred Ano, to je taky možnost. Budete si přát vodítko?
\dejodstavec=K překvapení všech najednou Artaban skutečně zavětří a~obchází krbovou římsu. Chytil stopu.=
\joffrey A~je to. Za chvíli se bude něco dít.
\alfred Zřejmě si za chvíli lehne.
\dejodstavec=Ale Artaban míří ke dveřím z~pokoje.=
\joffrey Máme stopu! Vidíte?
\dejodstavec=Všichni vyjdou ze dveří pokoje.=
\alfred \dej=pouze hlas= Nevidím. Je tu tma.
\joffrey \dej=pouze hlas= Držme se Artabana. Dovede nás ven.
\dejodstavec=Ozve se zvuk nárazu a~padajícího nádobí.=
\vokoun \dej=pouze hlas= Co to tady děláte?
\alfred \dej=pouze hlas= Lovíme jeleny.
\joffrey \dej=pouze hlas= Pardon.
\dejodstavec=Do recepce vejde z~chodby Vokoun a~oprašuje se po předchozí srážce. Přechází do baru.=
\vokoun Myslivci. Dneska vám vlezou všude.
\dejodstavec=Bere si u~baru láhev piva a~sedá si ke stolu. Žofrej s~Artabanem i~Alfréd přicházejí zpět do recepce. Artaban je vede. Alfréd si recepci prohlédne.=
\alfred Tady je to povědomé.
\dejodstavec=Pes míří k~venkovním dveřím.=
\joffrey Že by pachatel přece jen přišel zvenku?
\alfred Nebo jsme z~fáze stopování plynule přešli do fáze venčení. Já mu otevřu.
\joffrey Moment, ještě jsme neskončili.
\dejodstavec=Artaban se vrací k~recepci, kterou dlouho očichává.=
Zajímavé.
\alfred Co je na tom zajímavého? Buď ztratil stopu, nebo se chystá k~útoku.
\joffrey Co vy jste na té vojně vlastně dělal, Alfréde?
\alfred Já vám to řeknu a~vy mě udáte.
\dejodstavec=Artaban opět chytá stopu a~míří k~baru. Žofrej i~Alfréd jdou za ním.=
\joffrey Tak to je divné. Že by ten zloděj přišel z~baru? Tam zůstala jen Týna Horská. Ta ale prý nebyla ničeho schopna.
\dejodstavec=Všichni vchází do baru a~Artaban je táhne k~Vokounovi, který sedí u~stolu. Vokoun se radostně vítá se svým psem.=
\vokoun Kde se tu bereš, Artabane. No pocem!
\dejodstavec=Artaban dotáhne Žofreje až k~Vokounovi a~mohutně se s~ním vítá. Žofrej je zklamaný, předává vodítko Vokounovi.=
\joffrey Tak nevím, co jsme vlastně zjistili.
\alfred Za války by šel za tohle ke zdi.
\vokoun Co tady s~ním blbnete?
\joffrey Zkoušeli jsme stopovat zloděje.
\vokoun S~ním? Ten doma netrefí ani z~obýváku.
\alfred Dělá určité pokroky.
\vokoun No a~na co jste přišli?
\joffrey Těžko říct. Zloděj buď odešel hlavním vchodem, nebo je to Týna Horská. A~taky to ještě můžete být vy!
\alfred Anebo jsme Artabanovi udělali pěkné odpoledne.
\vokoun \dej=směje se= No vidíte, takže to rozhodně nebylo zbytečné. To jsem ani nevěděl, že mám tak chytrého pejska. No, Artabane, za odměnu ti paní ředitelka něco dobrého uvaří.
\alfred Pochybuju.
\dejodstavec=Vokoun ale bere ze stolu prázdný popelník, nalije do něj trochu piva ze své sklenice a~dává ho Artabanovi na zem. Ten se do něj hladově pouští. Alfréd se diví.=
Ano, tak to leccos vysvětluje.
\dejodstavec=Vokoun drbe pejska za ušima.=
\vokoun Papkej, papkej. A~po obědě si zapálíme.
\dejodstavec=Zvenku do recepce a~následně do baru vchází ředitelka s~Tomem. Ředitelka po cestě uklidňuje Toma.=
\reditelka Já myslím, že je to na dobré cestě. Pojďte, zrovna se můžeme zeptat, jak pokračuje pátrání.
\tom \dej=na Žofreje= Tak prý jste ho už našli. Je to pravda?
\joffrey Ne tak docela. Ale byli jsme na stopě.
\tom A~už nejste?
\joffrey Stopu jsme ztratili.
\tom \dej=na ředitelku= Paní ředitelko, vy jste mi slíbila, že toho slavíka najdete nebo mi ho nahradíte. A~já se ptám – na kolik si ceníte tento penzion?
\reditelka To jsem říkala?
\alfred Ano, madam, slíbila jste mu, že mu ukradeného Slavíka nahradím já osobně.
\tom \dej=na Alfréda= Ha, je to tak. A~zaplatíte mi ho?
\alfred Vypadám snad na to, že se k~tomu chystám?
\dejodstavec=Tom si prohlédne Alfréda.=
\tom Ne.
\alfred \dej=přikývne= Ano.
\reditelka \dej=s nadějí= Ano?
\alfred Ne!
\tom Už toho mám dost. Takhle mě neuráželi ani na OZZFESTU. Ale já to tak nenechám.
\reditelka Prosím, uklidněte se. \dej=na Žofreje= Pane Bé, máte nějakou stopu? Můžeme ještě doufat?
\joffrey Já bych vám strašně rád pomohl nějak víc, ale tohle je zapeklitý případ. Já nemám v~ruce vůbec nic. Ten slavík může být kdekoliv. Třeba už je prodaný.
\tom V~tom případě se nedoplatíte!
\reditelka Ale to není možné, v~noci nikdo cizí nepřišel. Aspoň Alfréd to tvrdil.
\joffrey Ten samý Alfréd, co prošel všemi válkami dvacátého století? S~průkazem ZTP podepsaným císařem pánem?
\reditelka No já vím.
\alfred Pokud mi vážená společnost nevěří, kopii potvrzení mají ve vídeňském muzeu.
\reditelka Ale co mám dělat?
\joffrey Víte co, dejte mi čas do večera, zkusím ještě něco vymyslet.
\tom Do večera? Vždyť tady jde o~vteřiny. Musí se okamžitě rozjet pátrací akce. Vždyť tady máme loupež století!
\joffrey \dej=na Toma= Měl jste toho slavíka pojištěného?
\tom Tady by měly lítat vrtulníky, rojnice, žabí muži\ldots{} Cože?
\joffrey Ptám se, jestli jste měl toho slavíka pojištěného. Má přece velkou cenu?
\tom \dej=nejistě= No, ohromnou. Ale abych pravdu řekl, pojištěný nebyl. Tak nějak jsem se k~tomu ještě nedostal. To jsou samé rozhovory, koncerty, alimenty, léčebny\ldots{} \dej=naštvaně= A~vůbec. Já se tady nemusím nikomu zpovídat, já jsem okradený! A~toho slavíka chci, nebo já osobně volám bulváru.
\dejodstavec=Tom naštvaně odchází z~baru do chodby.=
\reditelka Tak to bychom měli.
\alfred Hlavu vzhůru, paní ředitelko, nikdy není tak špatně, aby nemohla přijít kontrola z~finančního úřadu.
\reditelka Já vám něco řeknu, pánové. Smrt všem celebritám!
\alfred Přesně moje slova. %Adině Mandlové.
\reditelka A~co vy tu vůbec děláte, Alfréde? Před recepcí na zemi leží nějaké svinstvo.
\alfred Pan Tom upadl?
\reditelka Jdeme, jdeme. Musí se to uklidit.
\dejodstavec=Oba odcházejí. V~baru zůstávají Žofrej s~Vokounem.=

\obraz
\dejodstavec=Bar, Recepce. Žofrej si přisedne k~Vokounovi.=
\vokoun No tak se ptejte.
\joffrey Proč myslíte, že se vás chci ptát?
\vokoun Tak vyslýcháte tady kdekoho. Jste ten místní major Zeman, ne?
\joffrey Ale jo, tak dobrá. Jednu otázku bych měl. Co jste vlastně dělal vy?
\vokoun Myslíte v~civilu? Dělal jsem zámečníka ve fabrice na šlapací autíčka. Práce jako každá jiná. Akorát při výstupních kontrolách byla větší legrace. Ale pak mě vyrazili za pracovní nekázeň a~teď beru podporu. Spokojený?
\joffrey Ano. Vlastně ne. Já spíš myslel, co jste dělal včera v~noci. Byl jste venčit Artabana. Kdy jste se vrátil?
\vokoun To vím náhodou naprosto přesně. Ve tři nula nula. Musel jsem totiž čekat na Alfréda v~té zimě dost dlouho, než mi přišel otevřít. Dokonce mi vynadal, že ho budím. Tak jsem se podíval i~na hodinky.
\joffrey Takže ve tři.
\vokoun Ve tři.
\dejodstavec=Na bar se vrací Terezka.=
\terezka Dáte si něco?
\vokoun \dej=na Terezku= Já už ne.
\joffrey A~co jste teda dělal celou dobu?
\vokoun \dej=se smíchem= Tak to bych taky rád věděl. Jestli to zjistíte, dejte mi vědět. Ještě něco? Musím jít vyvenčit Artabana.
\joffrey Pane Vokoune, omlouvám se, že se na to ptám, ale nemohl jsem si nevšimnout. Nemáte vy náhodou problém s~alkoholem?
\dejodstavec=Vokoun těžce vstává od stolu.=
\vokoun S~alkoholem ne. Ale bez něj.
\dejodstavec=Vokoun odchází s~Artabanem k~recepci, Žofrej k~baru. Z~recepce zrovna vychází Alfréd s~kýblem. Vokoun mu vrazí do ruky vodítko.=
Pohlídejte mi Artabana, skočím si pro bundu.
\dejodstavec=Vokoun odchází do chodby. Nepříjemně překvapený Alfréd nestihne zareagovat a~psa mu vrátit. Teď neví, co s~ním.=
\terezka \dej=na Žofreje= Podívej na obrazovku, něco jsem objevila.
\joffrey Ukaž.
\dejodstavec=Nakloní se a~přečte si údaj z~obrazovky.=
No tak teď už je to jasné. Tak Tom toho slavíka opravdu měl.
\terezka Ale nebyl jeho.
\joffrey Ale měl ho legálně.
\terezka Měl ho dostat Matuška, který neměl emigrovat.
\joffrey Tak ho Tom tak nějak zastoupil. Za stranu. Ale to jsme zas na začátku – slavíka měl a~někdo mu ho ukradl. Otázkou je, kdo.
\dejodstavec=Mezitím se Alfréd u~recepce snaží uchopit kýbl, ale pes ho pořád táhne ke dveřím ven. Alfréd dostane ďábelský nápad. Rozhlédne se, a~když vidí, že ho nikdo nesleduje, použije Artabana jako smeták s~hadrem na vytření. Několikrát ho namočí v~kýblu a~začne s~ním vytírat podlahu. Žofrej na baru vytahuje svoje popsané pivní tácky a~pokládá je na bar.=
Týna Horská. Ta ho mohla vzít ze závisti, nebo co to mají rockové hvězdy za city. Nebo šlo o~mstu. Další je Vokoun. Ten to mohl klidně udělat, ani o~tom nevěděl. A~kdo ví, třeba pro peníze na chlast. Ráno jsem u~něj viděl flašku whisky a~podle toho, jak ho manželka drží zkrátka, mi není jasné, kde na to vzal.
\terezka Tak pravda je, že zatím všechnu útratu táhne ona.
\dejodstavec=Na recepci zrovna přichází Vokounová. Oslovuje vytírajícího Alfréda.=
\vokounova Neviděl jste mého muže?
\dejodstavec=Alfréd zrovna máchal Artabana v~kýblu. Když vidí Vokounovou, nechává psa pod vodou.=
\alfred Váš muž si šel na pokoj pro bundu.
\vokounova Nesmysl, to bych ho musela vidět. A~kde je Artaban?
\alfred Netuším.
\dejodstavec=Vokounová popojde k~baru. Alfréd toho využije a~nechá psa nadechnout. Pak ho opět ponoří.=
\vokounova Není na baru?
\alfred Artaban? Vyloučeno.
\vokounova Můj muž. Kdyby se tu objevil, ať za mnou okamžitě přijde. Má koupání.
\alfred Váš muž?
\vokounova Artaban. Jasné?
\alfred Jawohl.
\dejodstavec=Vokounová odchází na chodbu. Alfréd vytahuje Artabana z~kýblu. Prohlédne ho, a~když vidí, že je v~pořádku, promluví na něj.=
Tak přece jen máš koupání.
\dejodstavec=Potom pokračuje ve vytírání. Žofrej s~Terezkou sledovali scénu a~teď se vrací k~rozhovoru.=
\joffrey Jo, Vokounová. Vokounová je Tomova dcera. Takže tam může být tisíc důvodů, o~kterých nemáme ani tušení. Třeba pomsta za to, že ji v~útlém věku opustil.
\terezka Vokounová je jeho dcera? No to je překvápko!
\joffrey Já jsem ti to neřekl? Ono to vlastně bylo tajné.
\terezka Tím pádem je Tom Vokounův tchán.
\joffrey Rodina je základ státu.
\terezka A~jaká rodina, takový stát.
\joffrey Ještě je tady ta Boušková, pojišťovačka. Pokud jde o~nějaký podvod, mohla by v~tom být klidně zapletená i~ona.
\terezka A~koho tam máš ještě?
\joffrey Alfréda. No ten to mohl udělat třeba jenom proto, že Německo prohrálo válku. U~něho je možné všechno.
\dejodstavec=Alfréd mezitím domyl podlahu. Artabana vyždímal do kýblu a~nechal ho uvázaného u~recepce. Sám s~kýblem mizí za recepcí.=
\terezka A~to je všechno? Co třeba naše ředitelka?
\joffrey Proč ta?
\terezka Nevšiml sis? Je úplně posedlá celebritami a~slávou. Její pokoj vypadá jak pokojíček třináctileté puberťačky. Samé fotky zpěváků a~herců. Takový slavík, to by byla trofej.
\joffrey Moc mi to neulehčuješ.
\terezka A~co já? Já jsem to vzít nemohla?
\joffrey Ty? Jaký bys asi měla motiv?
\terezka Třeba by se mi líbil jeden mladý detektiv a~chtěla bych se s~ním blíž seznámit.
\joffrey To je velice nepravděpodobné. Tomu nevěřím. To bych spíš sázel na toho Alfréda.
\terezka To je škoda, že si ten mladý detektiv moc nevěří.
\joffrey Až se na ústředí dozví, jakou jsem si tady trhnul ostudu s~tím pitomým Slavíkem, tak mi šéf osobně ukáže dveře.
\terezka Od garáže.
\joffrey \dej=nervózně= Od jaké garáže?
\terezka Bezpečnostní agentura O.G.B. – Ostraha Garáží Brno.
\joffrey Ty to víš?
\terezka No jo.
\joffrey A~celou dobu sis ze mne dělala srandu?
\terezka Celou ne, jenom teď. Před chvílí jsem se mrkla na internet.
\joffrey Vypadám jak blbec, že? Ani nevím, proč jsem s~tím vlastně začal.
\terezka Nehrála v~tom nějakou roli chudá služka z~chudého penzionu?
\joffrey No jo, vypadá to jak z~nějaké laciné detektivky.
\terezka \dej=k obecenstvu= To víš, drahé vstupné si nemůžeme dovolit.
\joffrey A~co teď? Asi bych se měl potichu vytratit.
\terezka To bys mě ale zklamal. Zkusíme to dotáhnout do konce.
\joffrey A~co přesně?
\terezka Všechno.
\joffrey Tak snad už se nic dalšího nepřihodí.
\dejodstavec=Na chodbě se ozve hlasitá rána, výkřik a~zvuky pádu.=
Snad jsem toho tolik nechtěl.
\dejodstavec=Posbírá si své pivní tácky ze stolu a~s~Terezkou běží k~recepci.=

\obraz
\dejodstavec=Recepce. Žofrej pomáhá Bouškové přitáhnout z~chodby bezvládné Vokounovo tělo. Položí ho na zem. Z~recepce přichází Alfréd.=
\bouskova Položme ho tady na zem.
\alfred Teď jsem vytřel!
\joffrey Co se stalo?
\bouskova Slyšela jsem ty rány, tak jsem vyběhla z~pokoje a~zakopla jsem tady o~pana Vokouna.
\alfred Pusťte mě k~němu, na frontě jsem pomáhal zraněným.
\dejodstavec=Alfréd se sklání k~Vokounovi a~prohlíží ho.=
\terezka Je mrtvý?
\alfred Bohužel. Už pro něho nemůžeme nic udělat.
\bouskova Co budeme dělat?
\alfred Musíme ho zasypat vápnem.
\dejodstavec=Do ticha se ozve Vokounovo zaúpění.=
\joffrey Žije!
\alfred A~to je dobře?
\bouskova No, jak u~kterého případu. A~existují případy\ldots{}
\terezka Pane Vokoune, stalo se vám něco?
\dejodstavec=Vokoun začíná pomalu probouzet ze mdlob a~bolestivě si šahá na hlavu.=
\joffrey Pane Vokoune, slyšíte nás?
\alfred Ten už do smrti nepromluví, má poškozený mozek.
\vokoun To je bolest.
\joffrey Mluví!
\alfred Strašně se trápí. Nemá cenu prodlužovat jeho utrpení.
\bouskova Máme zavolat sanitku?
\alfred Aha, tahle možnost mě nenapadla.
\terezka \dej=na Alfréda= Co přesně jste s~těmi zraněnými dělal?
\joffrey \dej=na Vokouna= Pane Vokoune, co se vám stalo?
\vokoun \dej=namáhavě= Někdo mě praštil a~shodil ze schodů.
\dejodstavec=Alfréd se nad ním nakloní a~podezřele zavětří.=
\alfred A~nešlo náhodou o~pana Jacka Danielse, Jima Beama, nebo snad o~pana Johnnyho Walkera?
\vokoun Ty seš chytrej, chytráku. Zvedněte mě.
\dejodstavec=S pomocí Žofreje a~Bouškové se z~lehu posadí.=
\terezka Nemáme zavolat sanitku?
\vokoun Spíš policajty. Říkám vám, někdo mě nahoře praštil a~shodil dolů.
\dejodstavec=Ozve se dupání nohou a~chodbou přibíhá Týna Horská. Když spatří celou skupinu, tak zastaví a~pozorně si je prohlédne. Potom zařve.=
\tyna Kdo to byl?
\dejodstavec=Když se nikdo z~nich nemá k~okamžité odpovědi, opakuje otázku.=
Ptám se vás ještě jednou. Kdo to byl? A~radím vám, abyste se hned přiznali, nebo si vás podám jednoho po druhém.
\terezka Nevěděla jsem, že jste taková přítelkyně pana Vokouna.
\tyna Kašlu na Vokouna. Někdo mně ukradl Slavíka a~já ho chci teď hned okamžitě zpátky, nebo se tady začnou dít příšerné věci.
\joffrey Tak moment. Vy chcete říct, že vám někdo teď ukradl Zlatého slavíka?
\tyna A~vy děláte detektiva kde? V~domově důchodců?
\terezka Nebuďte hrubá. Měla jste si ho líp hlídat.
\tyna Kdybych věděla, že je tento hotel plný zlodějů, nespustila bych ho z~očí.
\dejodstavec=Do tohoto obvinění do recepce vchází z~chodby Tom.=
\tom Co je to tu za kravál?
\dejodstavec=Týna si ho změří pohledem a~má jasno.=
\tyna Tak pojď. Už na tebe čekáme.
\tom To je v~pořádku. Jsem zvyklý, že na mě lidé čekají.
\tyna Tak kde ho máš? A~nechci slyšet, že o~ničem nevíš.
\tom Já o~ničem nevím.
\tyna No to snad není možné. Slyšíte toho šumaře? Já nejsem žádná tvoje stoletá fanynka, abys to na mě zkoušel. Já na večírcích ROH zpívat nemusela.
\tom Já mám aspoň nějaké fanoušky, ty jsi troska.
\tyna Já jsem byla Idol roku!
\tom Jo, spíš idiotka roku. Lozilas tam v~plavečkách po molu a~vypadalas jak burský oříšek. Celý národ se ti smál!
\tyna Jo? A~kdo mi pak poslal třicet tisíc hlasů?
\tom Tvůj manažer. Každý to tak dělá, tak se nevytahuj.
\dejodstavec=Do gradující hádky zasahuje Terezka.=
\terezka Tak dost! Nechcete toho už nechat? Chováte se jako puberťáci.
\tom \dej=ukazuje na Týnu, plačtivě= To ona si začala!
\tyna Ne on!
\joffrey Pane Tome, tady vaší kolegyni někdo před chvílí ukradl jednoho Zlatého slavíka. A~tak si teď zřejmě myslí, že jste ji ho vzal vy.
\tom \dej=udiveně= Jí taky?
\tyna Nedělej.
\tom Ale já byl u~sebe v~pokoji s~paní Vokounovou. Může vám to dosvědčit.
\vokoun Có?
\tom \dej=nejistě= Přišla si pro podpis. Ještě tam sedí. Dostala strach. Šel jsem zjistit, co se stalo.
\vokoun To by odpovídalo. Doma o~něm básní v~jednom kuse.
\joffrey Tak moment. Kdo nám tedy chybí?
\dejodstavec=Všichni přebíhají zraky jeden po druhém a~vzpomínají, kdo ze stálého osazenstva tady není. Do nastalého ticha se ozývají kroky z~chodby. Všichni se na ně zaměří a~k~jejich překvapení vejde do recepce ředitelka s~podezřelým pytlem na zádech. Překvapena je i~ředitelka.=
\reditelka Co se tady děje?
\joffrey Vy jste nic neslyšela? Kdepak jste byla?
\reditelka No na půdě.
\tyna Aha. A~co to máte na zádech?
\reditelka Nesu pytel mouky. Myslela jsem, že bychom mohli napéct nějaké vdolky. Na ráno.
\dejodstavec=Přitom sundává pytel ze zad a~všem ukazuje, že jde skutečně o~mouku.=
A~může mi někdo říct, o~co tady jde?
\joffrey Zmizel další Slavík.
\dejodstavec=Ředitelka vypadá, jako by se o~ni pokoušel infarkt či mozková mrtvice, naštěstí to ale ustojí, nicméně její ruce s~pytlem mouky poklesnou a~mouka se začne sypat na hlavu Vokounovi, který sedí pod ní.=
\vokoun Vápno ještě ne!
\joffrey No, myslím, že si budeme muset vážně promluvit, paní ředitelko. Běžte, prosím, do svého pokoje. Přijdu za vámi. Paní Horská, můžu na vteřinku?
\dejodstavec=Ředitelka, Týna a~Žofrej odcházejí do chodby.=
\vokoun A~co já? Pomůže mi někdo?
\alfred Bohužel, na můj vkus vypadáte až moc zdravě.
\bouskova \dej=zvedá Vokouna= Pojďte, pane Vokoune.
\vokoun Počkejte, ještě pes!
\dejodstavec=Vokoun bere Artabana na vodítku.=
\dej=na Artabana= No ty taky vypadáš. To zas bude doma křiku.
\bouskova Tak mě napadlo, jste pojištěný proti úrazu?
\dejodstavec=Boušková s~Vokounem odcházejí na chodbu. Zůstávají Terezka s~Alfrédem.=
\terezka A~já abych to uklidila. Alfréde, nemáte tu nějaké koště?
\alfred Jedno mi vzal Vokoun.
\dejodstavec=Odchází do recepce pro smeták a~lopatku. Terezka uklízí mouku, scéna pomalu potemňuje.=

\obraz
\dejodstavec=Pokoj ředitelky. Scéna je temná, pouze v~pokoji ředitelky svítí na stole lampička. Lampička je uprostřed stolu, u~stolu jsou i~dvě židle. Na stěně je plno obdélníků fotografií. Ředitelka nervózně pochoduje po pokoji. Přichází Žofrej, za zády drží Zlatého slavíka, aby ho ředitelka neviděla.=
\joffrey Tak se posaďte, začneme.
\reditelka Výslech?
\joffrey Něco takového.
\reditelka Jako v~televizi? Už se těším.
\dejodstavec=Oba usedají proti sobě. Žofrej natočí lampičku ředitelce do očí.=
Nádhera.
\joffrey Tak si to probereme ještě jednou.
\reditelka Co? Ještě jsem vám nic neřekla.
\dejodstavec=Žofrej položí před ředitelku na stůl Zlatého slavíka.=
\joffrey Poznáváte ho?
\reditelka \dej=překvapeně= To je ukradený Slavík! Neuvěřitelné!
\joffrey Proč neuvěřitelné? Protože jste ho dobře ukryla a~myslela jste si, že ho nikdo nenajde? A~radím vám, mluvte pravdu.
\reditelka Počkejte, mám mžitky před očima.
\dejodstavec=Odvrací lampu od sebe na desku stolu.=
Já toho Slavíka neukradla. K~čemu by mi to bylo. Vždyť by mi to zničilo pověst penzionu.
\dejodstavec=Žofrej obrací lampu zpět na ni.=
\joffrey Třeba vám nejde o~pověst penzionu. Třeba vám jde jen o~vaši pověst.
\reditelka Nechápu, co tím myslíte.
\joffrey Co všechny ty vaše fotografie celebrit. Co ty autogramy. Vždyť vy jste se vyfotila úplně s~každým. To je už posedlost!
\dejodstavec=Ředitelka obrací lampu na stůl.=
\reditelka Ne. Tak to není. Já nezastírám, že mi jaksi lichotí, když mi moji hosté závidí moje známosti, ale krádež? To nikdy!
\dejodstavec=Žofrej obrací lampu na ředitelku.=
\joffrey Jak to chcete dokázat?
\reditelka Všechno jsou to fotomontáže.
\joffrey Fotomontáže? Všechno? Můžeme to lehce prověřit.
\reditelka Všechno, kromě této.
\dejodstavec=Jde ke stěně a~odlepuje z~ní jednu fotografii. Sedá si zpět a~podává ji Žofrejovi. Ten si na sebe otáčí lampičku, aby dobře viděl.=
\joffrey To je Margareta, Zlatá slavice z~roku 1976. Držíte ji kolem pasu.
\reditelka Ano. To ale není tak zajímavé, jako to, kdo byl její první manžel.
\joffrey Pan Tom, no jistě. To je ale náhodička.
\dejodstavec=Žofrej potichu přemýšlí. Ředitelka mu ohleduplně otočí lampu zpět na stůl.=
\reditelka Já se s~ní potkala po jedné estrádě tady ve městě. Zašli jsme na skleničku. Shodou okolností v~tomto hotelu. Tehdy to byla ovšem jen vinárna s~několika pokoji v~patře. Dali jsme si lahvinku červeného. %Ovšem ve vší počestnosti.
\joffrey A~dál?
\reditelka Ráno jsme zaplatily pokoje a~rozešly jsme se.
\joffrey %Ve vší počestnosti. 
Pokračujte.
\reditelka Není v~čem. Od té doby jsme se neviděly. Nepopírám, že je to zajímavá náhoda, ale stejně nechápu, co to má společného s~ukradenými Slavíky.
\dejodstavec=Žofrej prudce otočí lampu sám sobě do očí.=
\joffrey Tak to mi teď řeknete vy! Znala jste se s~Tomovou manželkou, jim se pak narodila dcera. A~dnes, to je náhoda, jsou pan Tom i~ta jeho dcera ve vašem penzionu.
\dejodstavec=Ředitelka otočí lampu od Žofreje zpět na stůl.=
\reditelka Jeho dcera je tady u~nás v~penzionu?
\joffrey Samozřejmě.
\reditelka Kdo by to do ní řekl. Ani mu není podobná. Ale je to strašně zamotané. To je tak zamotané, že potom i~já můžu být klidně ten zloděj.
\dejodstavec=Žofrej otočí lampu zpět sobě do očí.=
\joffrey Tak se konečně přiznejte. Přiznání je ulehčující nevolnost.
\dejodstavec=Ředitelka otočí lampu na stůl.=
\reditelka Přiznávám se.
\joffrey K~čemu?
\reditelka Ještě nevím, zatím tak obecně.
\joffrey Takhle se nikam nedostaneme. Já musím dopadnout skutečného zloděje.
\reditelka Já to nejsem?
\joffrey Myslím, že ne. Tahle konstrukce je až moc zamotaná.
\reditelka No jen aby, já bych si moc nevěřila. Radši mě ještě nespouštějte z~dohledu a~já nebudu odjíždět z~města.
\dejodstavec=Žofrej se vrátí ke Slavíkovi na stole. Ukazuje ho ředitelce.=
\joffrey Podívejte se. Tohleto není ani jeden ukradený Slavík, tohle je poslední slavík Týny Horské. Dalo mi velkou práci ho z~ní teďka vypáčit a~ručím za něj vlastním životem. Toho slavíka dnes přes noc zamknu v~prázdném pokoji na konci chodby a~vy to mezitím nenápadně roznesete mezi lidmi v~hotelu. To je můj plán. Jasné?
\dejodstavec=Ředitelka horlivě kývá hlavou.=
\reditelka Já mám jenom strach, že to budu já.
\dejodstavec=Scéna potemní.=

\dejstvi
\obraz
\dejodstavec=Pokoj ředitelky. Je brzké ráno, ještě tma. Ředitelka spí v~posteli. Někdo buší na dveře ředitelčina pokoje. Ředitelka jde otevřít ve svém pyžamu s~čepicí.=
\reditelka Co se děje?
\dejodstavec=Otevírá dveře a~dovnitř vchází Žofrej.=
\joffrey Paní ředitelko, vyhlaste poplach. Někdo ukradl i~toho třetího Slavíka.
\reditelka \dej=zaúpí= Ježiši Kriste, Pane Bože na nebi, panenko Maria svatohostýnská, svatý Josefe, co budeme dělat?
\joffrey Poproste všechny, ať přijdou do baru.
\reditelka \dej=nejistě= I svatého Josefa?
\joffrey Myslím všechny lidi z~penzionu, hosty i~personál. Vzbuďte je a~ať přijdou do baru.
\reditelka Teď? V~šest ráno?
\joffrey Něco jim slibte. Třeba snídani zdarma.
\reditelka Snídani zdarma? Copak kradu? No, kdo ví?
\joffrey Já jdu za paní Horskou, personál je snad už vzhůru, takže stačí, když obejdete ostatní hosty. Moc jich tu nemáte.
\reditelka Naši poslední hosté.
\joffrey A~oblečte se na to. Budete svědkem historického odhalení.
\dejodstavec=Žofrej odchází, ředitelka se začne trochu zmateně oblékat. Pak otevře dveře na chodbu a~zavolá.=
\reditelka Terezko!
\dejodstavec=Pokračuje v~oblékání. Za chvilku za ní do pokoje přichází Terezka.=
\terezka Co se děje?
\reditelka Ukradli i~toho posledního Slavíka.
\terezka Ano. Žofrej mi to už říkal.
\dejodstavec=Ředitelka chvíli mlčí a~dívá se na Terezku.=
\reditelka Víte, že jste podobná na svého otce?
\terezka Vy ho znáte?
\reditelka Kdo by ho neznal?
\terezka \dej=rozpačitě= No, to je novina.
\reditelka Myslíte, že váš otec ještě spí?
\terezka \dej=zmateně= To nevím. Je to možné. Je už v~důchodě.
\reditelka Ha ha, v~důchodě. To je dobré. Mohla byste ho, prosím, vzbudit a~poprosit ho, aby přišel na snídani?
\terezka Prosím?
\reditelka Bude se podávat snídaně zdarma!
\terezka Zas tak malý důchod nemá.
\reditelka To je mi jasné. Takový umělec!
\terezka Umělec? To bych ani neřekla. Pracoval ve fabrice.
\reditelka Jo jo, šoubyznys je jedna velká fabrika. Tak co, uděláte to pro mě?
\terezka Nezlobte se, ale má to trochu z~ruky. Můj otec je ze Zlína a~je už starší. A~minulý týden ho v~parku málem zabil blesk.
\reditelka Že on zase zvedal tu svoji sošku? Ale těch pár kroků snad ujde, ne?
\terezka Je vám dobře? Včera jste vypadala unaveně.
\reditelka Dobrá, nechte to tak, já si to pořeším sama. Vás poprosím o~ty snídaně.
\terezka Párky nebo vajíčka?
\reditelka Je to zdarma. Namažte jim chleba.
\terezka Ale no tak. Máte tam dvě celebrity.
\reditelka Přidejte jim okurek.
\terezka Tak já letím.
\reditelka A~zavolejte mi Alfréda, prosím.
\dejodstavec=Terezka odchází, ředitelka pokračuje v~převlékání. Za chvíli se ozve ťukání na dveře.=
Pojďte, Alfréde.
\alfred Přála jste si, madam?
\reditelka Prosím vás, zajděte za tou pojišťovačkou a~za těma Vokounovýma. A~jestli ještě spí, tak je vzbuďte a~poproste je, zdůrazňuji, poproste je, aby přišli za chvíli do baru na snídani. Je to jasné?
\alfred Ne.
\reditelka Bude snídaně zdarma. Rozumíte?
\alfred Ne.
\reditelka Chleba namazaný něčím. Dostanou okurku. Je to jednoduché. Tak co máte dělat?
\alfred Jít za pojišťovačkou a~Vokounovýma a~nahnat je do baru. Dostanou namazanou okurku.
\reditelka Ano. Teda ne. Poprosit je. Jasné? Nejsme v~zajateckém táboře.
\alfred Co není, může být.
\reditelka Tak utíkejte.
\dejodstavec=Alfréd dotčeně ukáže na své nohy. Otáčí cedulku!=
Ale já vím, váš průkaz. Tak tam dojděte rychlejším šouráním.
\dejodstavec=Alfréd neochotně přikývne a~odejde. Ředitelka se dooblékala a~taky odchází.=
A~já si vzbudím ty dvě celebrity.

\obraz
\dejodstavec=Bar. Do ztemnělého baru přichází Terezka. Rozsvěcuje a~chystá se na hosty. Přináší tři židle, aby nemuseli stát. Jako první přichází ředitelka. Kontroluje přípravu.=
\reditelka Výborně, výborně, za chvíli se nám to začne scházet. Máme dost chleba?
\terezka Jo, ale je starý.
\reditelka To stačí. Přece ho nebudeme vyhazovat. \dej=pro sebe= Za tu cenu.
\terezka Nemám přitopit?
\reditelka Zbytečné. Za chvíli se všichni zapotíme. \dej=zaposlouchá se= Myslím, že už někdo jde.
\dejodstavec=Do baru přichází manželé Vokounovi a~Boušková. Vokounová má na vodítku Artabana. Za nimi jde Alfréd. Vypadá to, že je sem opravdu nahnal.=
\alfred Jdeme, jdeme, nezdržujeme se. Veškerý odpor je marný.
\vokounova To je skandál, budu si stěžovat. Takhle brzy ráno.
\dejodstavec=Ředitelka jim vyráží naproti.=
\reditelka Pojďte, prosím, omlouvám se. Děkuji, že jste přišli, ale je to nutné. \dej=na Alfréda= Řekla jsem poprosit!
\alfred \dej=na ředitele= Rozumím. \dej=na hosty= Vokounovi ke stolu a~Bouškovou si pohlídám osobně. Schnell, schnell!
\dejodstavec=Vokounovi si sedají ke stolu a~Boušková s~Alfrédem na přinesené židle.=
\vokounova Paní ředitelko, můžete mi vysvětlit, co má tohle znamenat?
\reditelka Prosím vás, všechno se dozvíte. Ale je to opravdu důležité. Jiná možnost nebyla, kromě policie.
\vokounova Och! No každopádně počítejte s~tím, že v~tomto penzionu jsem naposledy.
\reditelka Ano, doufejme.
\vokoun Dostaneme aspoň najíst?
\reditelka Ano, ještě, že jste mi připomněl. Jako malou kompenzaci dostanete dnes snídani zdarma. \dej=na Terezku= Už to bude?
\terezka Nestíhám. Můžete mi aspoň nakrájet chleba?
\reditelka Já? Snad Alfréd.
\dejodstavec=Alfréd dotčeně vstane a~ukáže na své nohy. Ředitelka otráveně mávne rukou.=
Ale jo, já vím!
\dejodstavec=Terezka podá ředitelce bochník chleba a~nůž. Ředitelka si obojí bere a~ukrajuje z~bochníku dva krajíce.=
Ták, už se to chystá, jenom trpělivost.
\dejodstavec=Dva ukrojené krajíce podá manželům Vokounovým. Ti se na ně nedůvěřivě dívají.=
\vokoun No že byste se teda předala, to se říct nedá.
\dejodstavec=Ředitelka krájí další krajíc a~podává ho Bouškové. Ta jej s~úklonou přijímá.=
\reditelka Vy se mi líbíte, vy jediná jste spokojená.
\bouskova Já jsem proti podobným situacím pojištěná.
\dejodstavec=Ředitelka krájí další krajíc. Do baru přichází Týna. Vypadá naštvaně.=
\tyna Co je to za maškarádu? Před devátou vstávám, jenom když hoří.
\reditelka Paní Horská, děkuji za vaši ochotu. Ale ono opravdu skoro hoří. Tady máte chleba.
\dejodstavec=Podá Týně chleba a~sama krájí další. Zpěvačka si svůj krajíc vezme a~zamíří k~barovému pultu.=
\tyna Ale jestli mi okamžitě neřeknete, o~co jde, odcházím pryč.
\dejodstavec=Terezka před ni postaví láhev s~pivem. Týna se na ni usměje.=
No, možná se chvilku zdržím.
\dejodstavec=Do baru přichází Tom. Ředitelka mu jde naproti.=
\reditelka Buďte vítán, pane Tome, mezi nás. Tady máte chleba.
\dejodstavec=Ředitelka podává Tomovi další ukrojený krajíc chleba. Tom vypadá zmateně.=
\tom Já jsem velmi překvapen a~dojat.
\dejodstavec=S úklonou přebírá chleba. Pak se ale rozpomene.=
Bylo mi ovšem řečeno, že se zde scházíme kvůli té krádeži. A~že snad konečně dostanu zpět svého Slavíka.
\tyna Pche!
\tom \dej=na Týnu= A~že viníci budou přísně potrestáni.
\reditelka Ano, již brzo se dočkáme. Tedy snad. Doufejme. Prosím, vemte místo.
\dejodstavec=Ředitelka bere Toma na třetí přinesenou židli. Když prochází kolem Týna, Týna Tomovi drsně ukáže svůj chleba. Do baru přichází Žofrej s~taškou. Tu si odloží.=
\joffrey Dobré ráno. \dej=na ředitelku= Jsou tady všichni?
\reditelka Všichni.
\dejodstavec=Žofrej udělá dlouhou pauzu, během které si prohlédne všechny zúčastněné. Potom začne svou řeč.=
\joffrey Dobrá, můžeme začít. Asi tušíte, proč jsem vás zde nechal pozvat. Během dvou dní se v~tomto penzionu ztratilo několik cenných věcí. Přesněji řečeno, ztratili se Zlatí slavíci. Byli tři. Pan Tom měl jednoho a~slečna Týna měla dva Zlaté slavíky.
\dejodstavec=Týna ukáže Tomovi dva prsty, Tom na oplátku vztyčený prostředníček.=
Na přání paní ředitelky, která se chtěla vyhnout skandálu, jsem se ujal vyšetřování tohoto případu. Vyslechl jsem vás prakticky všechny a~dospěl jsem k~nevyhnutelnému závěru – pachatelem je jeden z~nás. A~říkám z~nás, protože to může být opravdu kdokoliv. Včetně mě, pochopitelně. Nicméně začněme nejprve u~poškozených. Naši zpěváci Tom a~Týna.
\dejodstavec=Žofrej vytáhne pivní tácky s~jejich výpověďmi a~položí je k~nim.=
Tom měl jednoho Slavíka, Týna dva.
\tom Je nutné to pořád opakovat?
\tyna To se neomrzí.
\joffrey Bohužel. Dva jsou víc než jeden, ale tři jsou víc než dva. Osm je víc než šest a~všechno je to o~mnoho míň, než čtyřicet jedna. Svět šoubyznysu je nemilosrdný a~nahoru se leze jen po zádech těch méně úspěšných. Nemám pravdu?
\tyna Křišťálově čistou.
\tom Chystám comeback.
\joffrey Upřímně, vůbec bych se nedivil, kdyby za těmi krádežemi stál někdo z~vás.
\tom \dej=na Týnu= Já taky ne!
\joffrey Ale je nás tady víc. Například pojišťovačka Boušková.
\dejodstavec=Žofrej předá Bouškové pivní tácek.=
Paní Boušková, po pravdě, už jste viděla někdy poctivého pojišťovacího agenta?
\bouskova \dej=rozhodně= Ne, nikdy.
\joffrey No vidíte. Proto se nesmíte divit, že jsem i~vás musel nakonec zařadit do seznamu podezřelých.
\bouskova Plně vás chápu, napsala bych se na první místo.
\dejodstavec=Žofrej položí před Vokouna pivní tácek.=
\joffrey Pojďme dál. Pane Vokoune, kolik dáte denně piv?
\vokoun Moc ne. Tak dvacet. Moje stará mě drží zkrátka.
\joffrey Vy nepijete za vlastní?
\vokoun Z~podpory? Ta mi nevystačí ani na cestu domů.
\joffrey Takže byste byl schopen kvůli alkoholu krást?
\vokoun Klidně i~vraždit. Jen kdyby mě ta stará tak nehlídala.
\dejodstavec=Vokounová není z~rozhovoru nadšená a~snaží se Vokouna pod stolem kopnout. Nějakou ránu odnese i~Artaban.=
\joffrey Paní Vokounová, přiznám se, že u~vás mě žádný motiv nenapadá.
\vokounova \dej=usměje se= Děkuji vám.
\joffrey Takže to nejspíš budete vy.
\dejodstavec=I naštvané Vokounové tedy Žofrej předává tácek a~další dává ředitelce a~Alfrédovi.=
Jen ten pes Artaban to určitě nebyl, nedosáhne na kliku dveří. Ale nezoufejte, ve hře je i~personál penzionu. Třeba naše paní ředitelka. Byli jste někdo v~její kanceláři? Jediný, s~kým se nestihla vyfotit, je snad jen Donald Trump.
\reditelka \dej=smutně= I~s~Donaldem se známe. Stavěli jsme na ranči Reaganů zeď.
\joffrey Smutný případ. Stejně jako recepční Alfréd. Moc bych za to nedal, ale vy, Alfréde, určitě něco na svědomí máte. Nevím přesně co, ale řekl bych, že tito slavíci budou spíše pod vaši úroveň.
\alfred Nemůžete mi nic dokázat. O~svědky jsem se taky postaral.
\joffrey Divil bych se, kdyby ne. A~zřejmě to vypadalo jako nehoda s~tankem, že ano?
\dejodstavec=Alfréd se jen usmívá a~přikyvuje.=
A~kdo zbývá? Slečna Terezka a~já. My jsme se hlídali navzájem, takže buď jsme zločin spáchali společně, nebo nám musíte věřit. Navíc za chvíli pachatele stejně odhalím, takže se můžete přesvědčit, že my to nebudeme.
\alfred Chytré.
\joffrey Pojďme si teď probrat, jak jednotlivé krádeže probíhaly. Minulou noc, krádež číslo jedna. Slavík pana Toma. Ve 23:00 tady paní Horská usíná na baru. O~patnáct minut později, odchází pan Vokoun vyvenčit psa, manželka se ho snaží zadržet, ale nedaří se. Odchází se slečnou Terezkou na pokoj, nemá klíče. V~jednu hodinu v~noci Tom zjišťuje, že mu někdo ukradl Slavíka. Kromě pana Vokouna, který byl neznámo kde a~vrátil se až ve tři hodiny ráno, byli všichni ostatní v~penzionu. Paní Boušková odešla na pokoj jako první, já po ní, potom ředitelka a~nakonec Terezka s~Vokounovou. Alfréd zůstal v~recepci. Co nám to dokazuje?
\vokoun Že já jsem z~obliga.
\joffrey Alfréde, kde vy vlastně spíte.
\alfred V~kumbále za recepcí mám otoman.
\joffrey Není možné, že by kolem recepce v~noci někdo prošel? Vy byste ho přece neviděl.
\alfred Ale slyšel! Já v~noci prakticky nespím.
\joffrey Jak dlouho v~noci nespíte?
\alfred Od Stalingradu.
\joffrey Já myslel včera.
\alfred Jak říkám, prakticky celou noc.
\joffrey Dobrá. Takže když to shrnu, z~první krádeže můžeme de facto vyloučit pana Toma a~snad pana Vokouna. Pojďme dál. Druhá krádež se stala včera. Někdo ukradl Slavíka Týně Horské a~při útěku shodil pana Vokouna ze schodů. Všichni byli v~tu chvíli na pokojích. Kromě mě s~Terezkou, my jsme byli na baru. Co nám dokazuje tohle?
\vokoun Že já jsem zase z~obliga.
\reditelka Já si nemůžu pomoct, pane Bé, ale vy nám ten případ spíš zamotáváte, než rozmotáváte. Zlodějem můžeme být pořád všichni.
\joffrey To je pravda. Ale zapomínáte na posledního Slavíka. Ten zmizel dnes v~noci.
\reditelka Takže už nemáme ani jednoho.
\tom To je skandál!
\reditelka Co víme o~tom třetím Slavíkovi? Kdy byl ukraden.
\joffrey O~třetím Slavíkovi, bohužel, nevíme vůbec nic.
\tyna No, takže jsme si tady zablbli a~já teď, jestli dovolíte, půjdu zavolat policii.
\joffrey Obávám se, že bez policie se opravdu dál nepohneme. \dej=chvilka ticha= Nemám totiž sebou nástroje, kterými bych sejmul otisky prstů z~tohoto Zlatého slavíka.
\dejodstavec=Z tašky dramaticky vytáhne sošku Slavíka v~průhledném sáčku. Všichni jsou překvapeni.=
\tom Čí je to slavík.
\joffrey To je váš Slavík, pane Tome.
\vokoun Ale to není možné!
\joffrey Jak to, že to není možné, pane Vokoune?
\vokoun \dej=nejistě= Já, teda\ldots{}
\joffrey Já teď navrhuji zavolat policii, ať sejmou otisky prstů z~tohoto Slavíka a~porovnají je s~našimi. Paní ředitelko, můžete volat?
\vokoun Počkejte, ne! Ne tak rychle.
\joffrey Pane Vokoune, nechcete nám něco říct?
\vokoun Já nevím.
\joffrey Tak já to řeknu za vás. Když zmizel ten první Slavík, vy jste se vrátil z~vycházky ještě před jednou. Věděl jste, že pan Tom má u~sebe Zlatého slavíka, zahlédl jste ho na recepci cestou ven. Zvenku jste viděl, že pan Tom má zhasnuté. Alfréda jste budit nemusel, na všech klíčích je i~klíč od venkovních dveří. Šel jste k~Tomovi, vzal mu sošku a~pak zas ven. Předpokládám, že jste ji zpeněžil v~některé z~nočních zastaváren.
\bouskova Moment, ale recepční Alfréd říkal, že nikoho neviděl, že prakticky nespí.
\joffrey Prakticky neznamená vůbec. Tady koneckonců usvědčil pan Vokoun sám sebe. Vypověděl, že když se vracel podruhé, zvonil na Alfréda několik minut, než ho probudil. Přitom si samozřejmě mohl otevřít sám, ale potřeboval alibi. Takže ono s~tím Alfrédovým spánkem to nebude tak žhavé.
\reditelka Ale jak se dostal do jeho pokoje?
\joffrey Pan Vokoun je bývalý zámečník. \dej=na Vokouna= Jak dlouho vám trvá otevřít zdejší typ zámku?
\dejodstavec=Vokoun mlčí.=
Víc než pár vteřin to nebude.
\vokounova A~co ten druhý Slavík? Ten zloděj přece mého manžela poranil a~shodil ze schodů.
\joffrey Tady se, obávám, stalo něco jiného. Pan Vokoun si šel na pokoj pro bundu, ale místo toho skončil v~pokoji Týny Horské. To se tak někdy stává, když je člověk bez prostředků. Cestou ven bohužel vlivem velkého množství alkoholu upadl, zpanikařil, sošku někam schoval a~hrál přepadeného. Kam jste tu sošku ukryl?
\vokoun V~kumbále uklizeček jsou taková dvířka od plynu. Je to dost hluboký.
\vokounova \dej=vztekle= Ty zmetku! Takový život jsem si nezasloužila! Celé manželství tě živím a~teď tohle! Ty idiote! Ty budižkničemu!
\dejodstavec=Vokounová vyběhne ven.=
\tom A~já si vezmu své zlatíčko.
\dejodstavec=Tom si od Žofreje přebírá Slavíka. Vytahuje ho ze sáčku, chce se s~ním pomazlit, ale zarazí se.=
No moment. To není můj Slavík, to je Týnin Slavík.
\tyna Dovolíš?
\dejodstavec=Týna mu vytrhne Slavíka z~ruky a~vezme si ho.=
\tom Jak to? Co to má znamenat?
\joffrey Dlužím vám ještě jedno vysvětlení. Toho třetího Slavíka. Ten nezmizel, toho jsem si, s~laskavým svolením paní Horské, vypůjčil já. A~sehrál jsem tady s~ním tu komedii, abyste uvěřili, že mám opravdu ukradeného Slavíka.
\vokoun Cože?
\joffrey Je to tak.
\tom A~kde je teda můj Slavík?
\joffrey Zeptejte se pana Vokouna.
\dejodstavec=Tom k~němu přiběhne a~chytne ho pod krkem.=
\tom Kde je? Mluv ty zloději!
\vokoun \dej=rezignovaně= V~zastavárně Rychlý prachy na náměstí.
\tom Taková vzácnost!
\vokoun Dostal jsem za něj tři stovky.
\dejodstavec=Tom ho nechá být a~vyběhne ven z~penzionu. Na baru je ticho.=
\terezka \dej=na Vokouna= Proč jste to udělal, pane Vokoune?
\dejodstavec=Vokoun mlčí.=
\tyna Viděli jste tu jeho mrchu? A~to si představte, že za ní musíte chodit pro každou korunu. Já mu úplně rozumím. Terezko, dvě piva. Mně a~Vokounovi.
\vokoun Díky.
\terezka Myslíte si, že je to takhle správné?
\tyna Jasně, že jo. Vy byste na něho volala policajty?
\terezka Nevím, asi ne.
\dejodstavec=Boušková s~Alfrédem vstávají. Alfréd odchází do své recepce, Boušková si sedá k~Týně.=
\bouskova Všimla jsem si, paní umělkyně, že ty Slavíky nemáte pojištěné\ldots{}
\dejodstavec=Boušková debatuje s~Týnou, ředitelka odchází s~Žofrejem k~recepci.=

\obraz
\dejodstavec=Recepce. Ředitelka hovoří s~Žofrejem v~recepci. Alfréd je na svém místě za pultíkem.=
\reditelka Ani nevíte, jak bych vám poděkovala, pane Bé. Zachránil jste dobré jméno našeho podniku.
\joffrey To snad ani nestojí za řeč.
\reditelka Výborně.
\joffrey Říkala jste něco o~ubytování zdarma?
\reditelka Říkala?
\joffrey Jo jo. Bohužel.
\reditelka Ano, jistě. Kdy odjíždíte?
\joffrey Za týden, možná za dva, za tři týdny. Mám tu ještě nějaké jednání.
\dejodstavec=Podívá se směrem k~Terezce na baru.=
\reditelka No tak za týden. Co se dá dělat. Ale řeknu vám, tolik starostí, kvůli nějaké malé sošce. Vždyť ani není nijak pěkná.
\joffrey Já myslím, že jde spíš o~uměleckou hodnotu.
\dejodstavec=Na recepci zazvoní telefon. Alfréd ho vezme a~vybavuje hovor. Ředitelka mezitím pokračuje v~rozhovoru.=
\reditelka Dejte pokoj s~umělci. Jak já to vidím, tak jde jen o~normální, prachsprostý obyčejný lidi, jako jste vy nebo Vokoun.
\joffrey Děkuji.
\reditelka Akorát, že měli v~životě to štěstí, že umí něco, při čem se musí stát na pódiu.
\joffrey Něco na tom bude.
\alfred \dej=na ředitelku= Madam ředitelová, máte hovor.
\reditelka Kdo to je?
\alfred \dej=pokrčí rameny= Nějaký Bůh.
\reditelka Kdo?
\alfred Nevím, nějaký mladík. Chce okamžitě mluvit s~ředitelem.
\reditelka To chce po jednání s~vámi každý.
\dejodstavec=Ředitelka jde otráveně k~recepci a~bere si sluchátko.=
\dej=do telefonu= No prosím!
\dejodstavec=Ředitelka poslouchá druhou stranu a~postupně ji tuhnou rysy. Stihne ještě pohledem zavraždit Alfréda a~nakonec se už jen přidržuje pultíku, aby nespadla. Těžko se zmůže na odpověď.=
\dej=do telefonu= Ano, rozumím, mistře, příští víkend, ten nejlepší pokoj, samozřejmě. Osobně na to dohlédnu. Nad vchodem vám pověsíme zvonky štěstí. \dej=poslouchá= Jak velký máme hotelový trezor? No, obrovský. Proč se ptáte, mistře? \dej=poslouchá= Aha, berete celou svou sbírku. Myslím, že jste si nemohl vybrat lepší podnik. \dej=poslouchá= Ano, také doufám. Tedy pěkný den přeji. Sbohem.
\dejodstavec=Ředitelka ztěžka zavěsí. Vypadá to, že se o~ni pokouší infarkt a~ukazuje na Alfréda.=
\alfred Přejete si něco, madam ředitelová?
\reditelka Já si přeji vaši smrt, Alfréde.
\alfred Nejste první.
\reditelka Proč jste mi neřekl, kdo volá?
\alfred Ale já to říkal.
\reditelka Nevíte, kam by se mohlo vlézt čtyřicet jedna zlatých sošek božského Goťáka?
\alfred Do mrazáku?
\reditelka \dej=nadšeně, šíleně= To je ono! Narveme je všechny do mrazáku a~na noc mě tam taky zamknete, já je tam budu hlídat. Zvládnete to, Alfréde?
\alfred Nebude to poprvé.
\dejodstavec=Ředitelka konečně omdlí, její pád naštěstí zachytí Žofrej. Nebo lépe, ředitelka se zblázní.=
\dejodstavec=Konec. Oslava s velkými i malými párky, bez hořčice, bez kečupu, bez pečiva,\ldots{}=
\end{document}
